Справа № 350/1574/25
Номер провадження 2/350/102/2026

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2026 року Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області в складі: головуючого – судді Сокирко Л.М., секретаря судових засідань Видойник І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
в с т а н о в и в:
Адвокат Столітній М.М., діючи в інтересах позивача – Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», 27 жовтня 2025 року звернувся до суду з указаним позовом, який обґрунтовує тим, що 13 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем – ОСОБА_1 укладено договір №7163474 про надання споживчого кредиту, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 5 500 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом строком на 360 днів, але всупереч укладеному договору відповідач порушив строки погашення кредиту та процентів, в зв`язку з чим допустив заборгованість в розмірі 27 937 грн 25 коп., яка складається із: 5 500 грн – основний борг, 7 880 грн 40 коп. – проценти за користування кредитом, 14 556 грн 85 коп. – нараховані проценти позивачем за 133 календарні дні.     27 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позивачем укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф про відступлення права вимоги, в тому числі і за кредитним договором №7163474 від 13 жовтня 2023 року. Посилаючись на вказане, позивач просить: стягнути з відповідача борг в розмірі 27 937 грн 25 коп. та понесені судові витрати, які складаються зі сплати судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп. та витрат на правову допомогу в розмірі 10 000 грн.    Крім того також в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 Цивільного процесуального кодексу України просить зазначити у рішенні суду про те, що (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за формулою: розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, розрахунок 3 % річних: С* 3: 100: 365 * Дн., де С сума основного боргу; З - 3% річних; 100 - переведення відсотків; 365 кількість днів у році; Дн. кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ».  Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування. 28 листопада 2025 року від представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Максиміва В.М. до суду надійшов відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування зазначає, що наявна в матеріалах справи копія договору не може вважатися електронним документом (копією електронного документу), оскільки не відповідає вимогам статтей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та не є належним доказом у справі. Для укладення електронного кредитного договору необхідно пройти ідентифікацію особи та зробити електронний підпис через смс-повідомлення чи через підтвердження, котре надходить у формі листа до електронної пошти або у додаток банку. Відтак на його думку указане виключає підписання ОСОБА_1 кредитного договору через будь-який із зазначених способів. Також зазначив, що матеріали справи не містять доказів як того, що саме ОСОБА_1 будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису, як немає і доказів факту отримання саме ОСОБА_1 цього одноразового ідентифікатора. Також відсутні відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) щодо укладання кредитного договору та додаткової угоди та відсутні докази реєстрації саме ОСОБА_1 в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора. Щодо підтвердження вимог позивача про зарахування первісним кредитором на рахунок ОСОБА_1 коштів в сумі 5 500 грн вказує, що позивачем не надано суду таких доказів, а отже не підтвердженого факту виконання ним (первісним кредитором) своїх договірних зобов`язань перед відповідачем. На рахунок нарахованих процентів за користування кредитом зазначив, що проценти мали б скласти 9 597 грн 50 коп. (розрахунок процентів вказано у відзиві). Крім того, щодо переходу права вимоги за договором факторингу зазначив, що матеріали справи не містять доказів вчинення сторонами договору факторингу такої дії як підписання акту приймання-передачі реєстру боржників, що на його думку ставить під сумнів виконання сторонами договору факторингу та набуття позивачем права вимоги за договором. У додаткових поясненнях від 18 грудня 2025 року вказав, що позивачем не доведено достатніми доказами те, що він є законним правонаступником стягувача за кредитним договором № 7163474 від 13 жовтня 2023 року та додаткової угоди до нього, а отже позивач належним чином не набув прав вимоги відносно відповідача, а відтак є неналежною стороною у цій справі. У додаткових поясненнях від 18 березня 2026 року, навівши власний розрахунок заборгованості, вказав, що загальний розмір процентів за весь строк користування кредитними коштами складає 10 111 грн 50 коп., розмір талі кредиту – 3 172 грн 15 коп., тож належною до стягнення мала б стати сума позовних вимог у розмірі 13 283 грн 65 коп. Розгляд справи просив проводити за його відсутності. У відповіді на відзив позивач просив позов задовольнити у повному обсязі та вказав, що договір № 7163474 про надання споживчого кредиту від 13 жовтня 2023 року і додаткова угода відповідачем підписані шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, як визначено в Законі України «Про електронну комерцію» та між первісним кредитором та відповідачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину. Переказ коштів первісним кредитором здійснено на платіжну картку позивальника, вказану ним у п. 2.1 цього договору ( НОМЕР_1 . Нарахування процентів за користування коштами передбачені умовами кредитного договору. Щодо правомірності укладеного договору факторингу зазначив, що про відступлення права вимоги первісний кредитор повідомив відповідача шляхом направлення повідомлення на його електронну пошту. Належним чином оформлений Витяг з реєстру боржників є належним доказом відступлення права вимоги оскільки містить необхідні реквізити. Крім того, Реєстр боржників містить персональні дані і інших осіб, розголошення яких суперечить положенням Закону України «Про захист персональних даних». Відповідно до приписів статті 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Вважає, що нарахування відповідачу процентів за користування кредитними коштами, виданими в рамках кредитного договору, здійснювалося в межах строку користування кредитом, тож факт укладення договору та наявність права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором беззаперечно доведено належними та допустимими доказами. Просить: позов задовольнити у повному обсязі; відмовити представнику відповідача у задоволенні клопотання щодо стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат за надання правової допомоги у розмірі 13 500 грн та розгляд справи проводити за його відсутності. Ухвалою судді від 29 жовтня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження, із власної ініціативи суду розгляд справи ухвалено проводити у судовому засіданні з викликом сторін. 28 листопада 2025 року у справі витребувано докази. Станом на 19 грудня 2025 року до суду надійшла витребувана інформація. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та надавши їм правову оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, дійшов наступних висновків. Суд установив, що 13 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) укладено договір № 7163474 про надання споживчого кредиту, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» надало ОСОБА_1 у кредит грошові кошти у розмірі 3 500 грн на строк 360 днів (п.п. 1.3, 1.4 цього Договору). Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 10 днів. Стандартна процентна ставка становить 1.99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п. 1.4 цього Договору (п. 1.5.1). Тип процентної ставки – фіксована (п. 1.5).     Розділом 2 «Порядок та умови надання кредиту» Договору № 7163474 від 13 жовтня 2023 року сторонами погоджено: п. 2.1. Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 . Дата надання кредиту: 13.10.2023 року або 14.10.2023 року (п. 2.2).        Указаний Договір, Таблиця обчислення вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит та Паспорт споживчого кредиту підписані відповідачем ОСОБА_1 шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором С1766.          13 жовтня 2023 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено Додаткову угоду до Договору №7163474 про надання споживчого кредиту від 13 жовтня 2023 року, де сторони домовились збільшити суму кредиту на 2 000 грн, внісши зміни до Договору, зокрема: «п. 1.3. Сума кредиту (загальний розмір) складає 5 500 грн. Тип кредиту – кредит».         Указана Додаткова угода, Таблиця обчислення вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит та Паспорт споживчого кредиту підписані відповідачем ОСОБА_1 шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором С3589.         Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».          Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частина перша статті 3 цього Закону).         За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статті 12 вказаного вище Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Оскільки ОСОБА_1 , уклавши договір в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, погодився з умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача і цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Доказів протилежного, на які у відзиві посилається представник відповідача, суду не надано. На виконання ухвали суду від 28 листопада 2025 року станом на 19 грудня 2025 року до суду від Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТ БАНК» надійшла витребувана інформація, згідно якої на ім`я ОСОБА_1 у банку емітовано карту № НОМЕР_3 та на вказаний рахунок було зарахування коштів на суму 3 500 грн 13 жовтня 2023 року. Інформація про платника відсутня.27 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф, за умовами якого первісний кредитор відступив фактору право грошової вимоги зокрема і за Договором №7163474 до боржника ОСОБА_1 (порядковий номер у Реєстрі боржників 15082) на суму 13 380 грн 40 коп., яка складається із суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 5 500 грн та суми заборгованості за відсотками – 7 880 грн 40 коп. Згідно з частиною першою статті 526, частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно умов Договру № 7163474 про надання споживчого кредиту від 13 жовтня 2023 року споживач зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі, передбачені договором. Відповідач у порушення умов Договору та Додаткової угоди від 13 жовтня 2023 року прострочив виконання свого зобов`язання, внаслідок чого за ним обліковується заборгованість перед позивачем в розмірі 27 937 грн 25 коп., яка складається з: 5 500 грн – основний борг, 7 880 грн 40 коп. – проценти за користування кредитом, 14 556 грн 85 коп. – нараховані проценти позивачем за 133 календарні дні. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з частиною першою статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Посилання представника відповідача на те, що матеріали справи не містять доказів вчинення сторонами договору факторингу такої дії як підписання акту приймання-передачі реєстру боржників, що на його думку ставить під сумнів виконання сторонами договору факторингу та набуття позивачем права вимоги за договором; не доведеність позивачем достатніми доказами того, що він є законним правонаступником стягувача за кредитним договором № 7163474 від 13 жовтня 2023 року та додаткової угоди до нього та є неналежною стороною у цій справі, суд відхиляє з огляду на наступне. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За частиною першою статті 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до частини першої статті 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно зі статтею 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до статті 1079 Цивільного кодексу України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 1077 Цивільного кодексу України договір факторингу передбачає, зокрема те, що фактор передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові свою грошову вимогу до третьої особи (боржника). Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012). Надана копія договору факторингу, акти прийому-передачі, повідомлення, витяг з реєстру боржників містять усі необхідні реквізити, зокрема, підписи та печатки сторін і в повному обсязі підтверджують факт переходу до позивача права вимоги в тому числі і до ОСОБА_1 за укладеним ним з Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» договором. Крім того, оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення зі ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за договором, а договір факторингу відповідачем не оспорювався, у цьому випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину, а також презумпції обов`язковості виконання договору. Наявним в матеріалах справи договором факторингу та додатками до нього, які належно засвідчені печатками та підписами сторін, підтверджується перехід права вимоги до позивача та спростовується те, що позивач не набув права вимоги за кредитним договором та не може бути на переконання представника відповідача стороною у цій справі. З огляду на наведені обставини та докази у справі, на переконання суду, відбулась заміна кредитодавця, на підставі укладеного договору факторингу, а тому до позивача перейшло право вимоги за договором №7163474 від 13 жовтня 2023 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 . Таким чином, звертаючись до суду з позовом, позивач надав належні докази, які підтверджують право вимоги позивача за кредитним договором, а також наявність у відповідача грошового зобов`язання та заборгованості перед позивачем. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентів нарахованих первісним кредитором на дату відступлення права вимоги. При цьому суд не вбачає підстав для нарахування інфляційних втрат та 3% річних в порядку, передбаченому частинами десятою, одинадцятою статті 265 Цивільного кодексу України та стягнення нарахованихпозивачем процентів за 133 календарні дні в розмірі 14 556 грн 85 коп., враховуючи наступне. Суд установив, що ОСОБА_1 у порушення умов договору не повернув кредитні кошти, не сплатив проценти в установлений договором строк, а тому первісний кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» обґрунтовано нарахувало заборгованість у розмірі 13 380 грн 40 коп., про що свідчить розрахунок заборгованості первісного кредитора – Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА». Із вказаним розрахунком суд погоджується. Надалі первісний кредитор відступив право вимоги до відповідачки Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», яке набуло права грошової вимоги до відповідач згідно договору факторингу у розмірі 13 380 грн 40 коп. та згідно розрахунку заборгованості наявного в матеріалах справи після відступлення права вимоги до відповідача позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» продовжувало здійснювати нарахування процентів за період з 28 травня 2024 року по 7 жовтня 2024 року на суму 14 556 грн 85 коп. Із зазначеного вище вбачається, що позивачем здійснювалися подальші нарахування процентів, зокрема, на суму 14 556 грн 85 коп., які є незаконними та такими, що суперечать істотним умовам Договору, який сторони узгодили та уклали між собою. З наведеного вище слідує, що стягненню з відповідача на користь позивача за договором № 7163474 від 13 жовтня 2023 року підлягає сума в розмірі 13 380 грн 40 коп. (відступлене право вимоги первісним кредитором фактору), а тому позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, яка складаються із судового збору (пропорційно розміру задоволених вимог 47,90 %) в розмірі 1 160 грн 33 коп. та 4 790 грн витрат на правничу допомогу. На підставі викладеного, керуючись статтями 525, 526, 527, 530, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 247, 259, 263 - 265, 268, 273, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України,
у х в а л и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.   Стягнути зі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (ЄДРПОУ 44559822) заборгованість за Договором № 7163474 про надання споживчого кредиту від 13 жовтня 2023 року в розмірі 13 380 (тринадцять тисяч триста вісімдесят) гривень 00 коп., яка складається із: 4 800 (чотири тисячі вісімсот) грн – заборгованість з тіла кредиту, 7 880 (сім тисяч вісімсот вісімдесят) грн. 40 коп. – нараховані проценти первісним кредитором.    Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» судові витрати, які складаються із 1 160 (одна тисяча сто шістдесят) грн 33 коп. судового збору та 4 790 (чотири тисячі сімсот дев`яносто) грн витрат на правничу допомогу.  В решті позовних вимог відмовити.  Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.  У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.   Відомості про учасників справи:    позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (місцезнаходження: вулиця Загородня, 15, офіс 118/2, місто Київ, 03150; код ЄДРПОУ - 44559822);     відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ). 
Дата складання повного судового рішення 23 березня 2026 року.
Суддя Сокирко Л.М.