Справа №461/6955/25 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2026 року          м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді Романюка В.Ф., 
з участю: секретаря судового засідання Салика С.М., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові у порядку письмового провадження, за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації/проживання: АДРЕСА_1 ), в інтересах якого діє представник - адвокат Охмак Микола Васильович (адреса: м. Львів, вул. Тиктора, 6/3) до Управління патрульної поліції у Львівській області (адреса місцезнаходження: 79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19; ЄДРПОУ: 40108887), Інспектора 2 взводу 3 роти 4 батальйону УПП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Хараху Лева Сергійовича (адреса: 79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19) про скасування постанови про адміністративне правопорушення, - 
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат - Охмак Микола Васильович, звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області, Інспектора 2 взводу 3 роти 4 батальйону УПП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Хараху Лева Сергійовича, в якому просить скасувати постанову інспектора 2 взводу 3 роти 4 батальйону УПП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Хараху Лева Сергійовича від 12.12.2024 р. про накладення штрафу в розмірі 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень - визнавши його дії якщо не злочинними, то хоча б протиправними через недотримання елементарних вимог чинного законодавства.
В обґрунтування поданого позову покликається на те, що постановою серії ЕНА №3650865 від 12 грудня 2024 р. поліцейським УПП у Львівській області Хараху Левом на позивача було неправомірно та явно упереджено, можливо замовно, накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП за керування водієм (без зазначення прізвища і імені) ТЗ з номерним знаком НОМЕР_2 реєстрації Польща, 12.12.2024 року о 15:30: 39 в м. Львів, проспект Чорновола, 59, які йому не належать, чим порушив п.2.9. ПДР - керування водієм ТЗ з номерним знаком, що не належить цьому засобу. Позивач зазначає, що проспект Чорновола у Львові не існує, оскільки дійсним є проспект В`ячеслава Чорновола. Тоді як постанова в порушення вимог КупАП виносилася і розглядалася, але вже о 16:30:47 в АДРЕСА_2 на території Франківського району, хоча порушення нібито було виявлено на Шевченківській території в м. Львів. Варто звернути увагу також на те, що в диспозиції ч. 1 ст. 121-3 КупАП відсутнє формулювання: «ЯКІ ЙОМУ НЕ НАЛЕЖАТЬ», тобто номерні знаки, що виключає склад адміністративного правопорушення за даною статтею. Вважає накладене стягнення не обґрунтованим, безпідставним через фальшування даної постанови, оскільки справа розглядалася без попереднього складання адміністративного протоколу, що є обов`язковим, без залучення жодного свідка, дані яких відсутні в постанові. П. 7 даної постанови взагалі є незаповненим і до неї не приєднано жодного належного та допустимого доказу, який свідчив би про причетність позивача до вчинення чого небудь і в ній нічого не сказано про те, що ОСОБА_1 тоді і зараз являється військовослужбовцем ЗСУ, учасником бойових дій, включно на території Курської області РФ. Позивач зазначає, що права та обов`язки йому були поверхнево роз`яснені поліцейським Хараху Л., який на місці не запропонував скористатися правовою допомогою. При цьому поліцейський Хараху Л. спочатку склав адміністративний протокол знову ж таки в м. Львів, вул Кульпарківська, 95 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Позивач зазначає, в даному випадку відсутній склад адміністративного проступку, а тому постанова серії ЕНА №3650865 від 12. 12. 2024 року підлягає скасуванню, як така, що не відповідає вимогам закону. Постанова про накладення адміністративного стягнення є незаконною та підлягає скасуванню з тих підстав, що справа була розглянута не на місці стоянки транспортного засобу на території Шевченківського району, а на території Франківського району м. Львова, що не є ні адміністративним, ні кримінальним правопорушенням, хоча справа повинна була розглядатися за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи. Просить суд позов задоволити. 
Ухвалою суду від 08 вересня 2025 року поновлено ОСОБА_1 десятиденний строк оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕНА № 3650865 від 12.12.2024 року та відкрито провадження в адміністративній справі за позовом  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Охмак Микола Васильович, до Управління патрульної поліції у Львівській області,  Інспектора 2 взводу 3 роти 4 батальйону УПП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Хараху Лева Сергійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення.
09 вересня 2025 року від представника відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Терлецького А.З. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що з матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що 12.12.2024 року близько 15 год. 30 хв. у м. Львові на пр. Чорновола, 59 позивач керував транспортним засобом JEEP GRAND CHEROKEE із номерним знаком НОМЕР_3 , що не належить даному автомобілю, адже цей транспортний засіб зареєстровано із номерним знаком НОМЕР_4 , чим порушив п. 2.9 "в" Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Позивач у позовній заяві вживає “гострі та глослівні” фрази, проте, жодним чином не обгрунтовує в чому саме полягає неправомірність винесення даної Постанови. Попліч цього, факт керування Позивачем зазначеним автомобілем із номерним знаком, який йому не належить чітко підтверджує сам Позивач. Даний факт чітко зафіксовано на відеозаписах із нагрудного відеореєстратора Інспектора, що додаються до цього Відзиву. Окрім вищеописаного, Інспектор чітко спостерігав факт допущення Позивачем порушення вимог ПДР, а тому, як посадова особа контролюючого органу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язаний був відреагувати на факт вчинення правопорушення. Позивач здійснив зупинку свого транспортного засобу та почав вести діалог з працівниками поліції. Останні, дотримуючись ст. ст. 278, 279 КУпАП та Інструкції «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» №1395 від 07.11.2015 представились, пояснили правопорушнику причину зупинки та почали з`ясовувати всі необхідні обставини для початку розгляду справи по суті. Безпосередньо під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, Позивача було ознайомлено із вимогами ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Позивач 12.12.2024 дійсно керував транспортним засобом із номерними знаками, що цьому автомобілю не належать що підтверджував він і на місці зупинки транспортного засобу, що не заперечує і в Позовній заяві. Разом з тим, Інспектор, об`єктивно дослідивши обставини, керуючись наявними доказами, нормами чинного законодавства та власною дискрецією, виніс абсолютно законну та правомірну Постанову. Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували факт вчинення ним адміністративного правопорушення до Суду подано не було. Водночас, наголошуємо й на тому, що відносно Позивача окрім складення Постанови, складено й протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП.(Справа №466/12801/24 розглядається у Львівському апеляційному суді). Отож, факт складання протоколу відносно Позивача лише в черговий раз підтверджує нехтування останнім ПДР. Отже, підстав для скасування відповідної Постанови не було і немає. В п. 7 даної Постанови не вказано, що до цієї Постанови щось додавалось, адже до неї, на місці зупинки транспортного засобу нічого не додавалось, і додаватись не могло. Разом з тим, уже безпосередньо, під час даного оскарження Постанови, представник відповідача долучає зазначені відеозаписи, із нагрудного відеореєстратора Поліцейського, що є абсолютно правомірним та в повній мірі підтверджує факт вчинення Позивачем інкримінованого правопорушення. Представник відповідача просить відмовити повністю у задоволенні позовної заяви у зв`язку з безпідставністю такої, а також розглянути справу без участі сторони відповідача у порядку письмового провадження.
Розпорядженням керівника апарату Галицького районного суду м. Львова від 23.02.2026 №22 по справі призначено повторний автоматизований розподіл, у зв`язку з тимчасовим відстороненням від здійснення правосуддя судді Кітова О.В.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 23.02.2026 справа надійшла до провадження судді Романюка В.Ф.
Ухвалою суду від 27 лютого 2026 року прийнято до свого провадження матеріали справи №461/6955/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Охмак Микола Васильович до Управління патрульної поліції у Львівській області, Інспектора 2 взводу 3 роти 4 батальйону УПП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Хараху Лева Сергійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення та призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження на підставі ст. 257 КАС України, без виклику сторін.
Ухвалою суду від 23 березня 2026 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Охмака М.В. про зупинення провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Охмак Микола Васильович до Управління патрульної поліції у Львівській області, Інспектора 2 взводу 3 роти 4 батальйону УПП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Хараху Лева Сергійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, залишено без задоволення. 
На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України судовий розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши наявні у справі документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, виходить з наступних доводів та мотивів.
За змістом статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.
Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст. 245 КУпАП).
Згідно зі ст. 251 КУпАП, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Зокрема, згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, у тому числі фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Стаття 280 КУпАП вимагає від органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка, зокрема, повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи, прийняте у справі рішення.
Аналізуючи наведені положення законодавства, слід дійти висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
При цьому, суд враховує, що особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України)
У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинен довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Крім того, відповідно до вимог статей 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.
Суд встановив, що 12 грудня 2024 року Інспектором Управління Хараху Левом Сергійовичем винесено постанову відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3650865. 
Як вбачається з вказаної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі 12.12.2024 року близько 15 год. 30 хв. у м. Львові на пр. Чорновола, 59 позивач керував транспортним засобом JEEP GRAND CHEROKEE із номерним знаком НОМЕР_3 , що не належить даному автомобілю, адже цей транспортний засіб зареєстровано із номерним знаком НОМЕР_4 , чим порушив п. 2.9 "в" Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. 
Статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію» встановлені основні повноваження поліції, яка відповідно до покладених на поліцію завдань: виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень; припиняє виявлені адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю га здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про адміністративні правопорушення або події; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. 
Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань). 
Згідно ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. 
Відповідно до п. 1.1 ПДР, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. 
Пунктом 1.3 ПДР закріплено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. 
Згідно п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху. 
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію", Поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення. 
Відповідно до п. 2.9 “в” ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий. 
Відповідно до ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака,-тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Нормами ст. 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 р. № 1395 визначено, що в разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
При цьому, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Також, згідно ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Згідно з ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, надані відповідачем відеозаписи можуть слугувати доказом в справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм даного Кодексу.
Вказане узгоджується з позицією, викладеною в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14 лютого 2018 року у справі 536/583/17.
Як вбачається з матеріалів справи, представником відповідача до суду будо додано відеозаписи, на яких відображено подію, зазначену в оскаржуваній постанові серії ЕНА №3650865 від 12.12.2024 року, які підтверджують обставини, викладені в постанові.
Зокрема, на вказаних відеозаписах відображено, що працівники поліції, дотримуючись ст. ст. 278, 279 КУпАП та Інструкції «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» №1395 від 07.11.2015 представились, пояснили правопорушнику причину зупинки та почали з`ясовувати всі необхідні обставини для початку розгляду справи по суті. Безпосередньо під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, позивача було ознайомлено із вимогами ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Після складення, позивача було ознайомлено зі змістом постанови про адміністративне правопорушення.
Таким чином, дослідивши додані до відзиву відеодокази, судом встановлено, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. Поліцейським правомірно, відповідно до встановленої процедури, було притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності. Факт керування позивачем зазначеним автомобілем із номерним знаком, який йому не належить, чітко підтверджує сам позивач. Даний факт чітко зафіксовано на відеозаписах із нагрудного відеореєстратора Інспектора.
За встановлених обставин, суд приходить до висновку, що при розгляді справи, факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, повністю підтверджується наданими та дослідженими доказами. Порушення поліцейським порядку притягнення його до адміністративної відповідальності не встановлено.
Решта доводів позивача не спростовують висновків суду, а тому відхиляються за безпідставністю.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).
Враховуючи все вищенаведене, ОСОБА_1 12.12.2024 дійсно керував транспортним засобом із номерними знаками, що цьому автомобілю не належать, що підтверджував він і на місці зупинки транспортного засобу, що не заперечує і в позовній заяві. Разом з тим, Інспектор, об`єктивно дослідивши обставини, керуючись наявними доказами, нормами чинного законодавства та власною дискрецією, виніс абсолютно законну та правомірну постанову. Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували факт вчинення ним адміністративного правопорушення до суду подано не було.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення є необґрунтованими та відповідно такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 77, 255, 295, 297 КАС України, ст. ст. 251, 283 КпАП України, суд,- 
У Х В А Л И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації/проживання: АДРЕСА_1 ), в інтересах якого діє представник - адвокат Охмак Микола Васильович (адреса: м. Львів, вул. Тиктора, 6/3) до Управління патрульної поліції у Львівській області (адреса місцезнаходження: 79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19; ЄДРПОУ: 40108887), Інспектора 2 взводу 3 роти 4 батальйону УПП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Хараху Лева Сергійовича (адреса: 79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19) про скасування постанови про адміністративне правопорушення, - відмовити. 
Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:      Романюк В.Ф.