УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2026 року
м. Київ
справа № 539/971/20
провадження № 51 - 1745 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 16 березня 2026 року,
встановив:
Вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 24 червня 2025 року, залишеним без зміни ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 листопада 2025 року, ОСОБА_4 засуджено за ст. 203-2 ч. 1 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 10 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 000 грн.
У касаційній скарзі засуджена ставить питання про перегляд ухвали апеляційного суду в касаційному порядку.
Проте, касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК України, а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення
її без руху на підставі ст. 429 ч. 1 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того,
у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа,
яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону,
що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, допущені судом при його винесенні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Так, засуджена у своїй касаційній скарзі, посилаючись незаконність та необґрунтованість ухвали апеляційного суду, в порушення вимог ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України не наводить доводи на обґрунтування цього відповідно до положень ст. 438 ч. 1, статей 412 - 414 КПК України, з урахуванням того, що засуджена, окрім іншого, не погоджується і з вироком місцевого суду, постановленого щодо неї.
Згідно зі ст. 438 ч. 1 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Водночас, у касаційній скарзі засуджена вказує на допущені, на її думку, неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до ст. 433 ч. 1, ст. 438 ч. 1 КПК України не є предметом дослідження та перевірки касаційним судом.
Крім того, у поданій касаційній скарзі засуджена, посилаючись на вибірковість викладених у вироку суду доказів на підтвердження встановлених судом обставин, не зазначає в чому полягає незаконність ухвали апеляційного суду в силу ст. 419 КПК України, які конкретно порушення закону, на її думку, було допущено цим судом, які доводи її апеляційної скарги суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив і не оцінив та які у поєднанні зі ст. 412 КПК України є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання
про відкриття касаційного провадження.
У разі подання матеріалів на усунення недоліків в електронній формі, відповідно
до приписів ст. 35 ч. 2 КПК України особі, яка подала касаційну скаргу, потрібно надати докази надсилання іншим учасникам кримінального провадження копій надісланих документів із використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та/або її окремих підсистем (модулів).
Керуючись ст. 429 ч. 1 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргузасудженої ОСОБА_4 без руху.
Встановити засудженій ОСОБА_4 п`ятнадцятиденний строк для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали. 
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3