ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
адреса юридична: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36000, адреса для листування: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36607, тел. (0532) 61 04 21, E-mail inbox@pl.arbitr.gov.ua, https://pl.arbitr.gov.ua/sud5018/
Код ЄДРПОУ 03500004
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.01.2026 Справа № 917/1140/25 

за позовною заявою Заступника керівника Миргородської окружної прокуратури Полтавської області, вул. Усика Якова, 9, м. Миргород, Миргородський район, Полтавська область, 37600 в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Шишацької територіальної громади в особі Шишацької селищної ради, вул. Соборності, 2, смт. Шишаки, Миргородський район, Полтавська область, 38000 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Федунка", вул. Тараса Шевченка, 30, с. Федунка, Миргородський район, Полтавська область, 38032
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державного реєстратора виконавчого комітету Пришибської сільської ради Полтавської області Костенко Руслана Юріївна, вул. Центральна, 46, с. Пришиб, Кременчуцький район, Полтавська область, 39750
про витребування земельних ділянок

Суддя Кльопов І.Г.
Секретар Назаренко Я.А.

Представники сторін згідно протоколу судового засідання.

Обставини справи: Заступник керівника Миргородської окружної прокуратури Полтавської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Шишацької територіальної громади в особі Шишацької селищної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Федунка", в якому просить:
- витребувати з незаконного володіння у Товариства з обмеженою відповідальністю «Федунка» (ЄДРПОУ 03770425, вул. Тараса Шевченка, 30, с. Федунка, Миргородський район, Полтавської області) у власність Шишацької селищної ради Миргородського району Полтавської області (ЄДРПОУ 21048749 вул. Соборності, 2 сел. Шишаки Миргородського району Полтавської області) земельну ділянку площею 1,7606 га кадастровий номер 5325785200:00:002:0189, яка знаходиться в адміністративних межах Шишацької селищної ради;
- витребувати з незаконного володіння у Товариства з обмеженою відповідальністю «Федунка» (ЄДРПОУ 03770425, вул. Тараса Шевченка, 30, с. Федунка, Миргородський район, Полтавської області) у власність Шишацької селищної ради Миргородського району Полтавської області (ЄДРПОУ 21048749 вул. Соборності, 2 сел. Шишаки Миргородського району Полтавської області) земельну ділянку площею 1,5013 га кадастровий номер 5325785200:00:004:0027, яка знаходиться в адміністративних межах Шишацької селищної ради;
- витребувати з незаконного володіння у Товариства з обмеженою відповідальністю «Федунка» (ЄДРПОУ 03770425, вул. Тараса Шевченка, 30, с. Федунка, Миргородський район, Полтавської області) у власність Шишацької селищної ради Миргородського району Полтавської області (ЄДРПОУ 21048749 вул. Соборності, 2 сел. Шишаки Миргородського району Полтавської області) земельну ділянку площею 0,8785 га кадастровий номер 5325785200:00:004:0028, яка знаходиться в адміністративних межах Шишацької селищної ради;
- витребувати з незаконного володіння у Товариства з обмеженою відповідальністю «Федунка» (ЄДРПОУ 03770425, вул. Тараса Шевченка, 30, с. Федунка, Миргородський район, Полтавської області) у власність Шишацької селищної ради Миргородського району Полтавської області (ЄДРПОУ 21048749 вул. Соборності, 2 сел. Шишаки Миргородського району Полтавської області) земельну ділянку площею 0,9992 га кадастровий номер 5325785200:00:002:0183, яка знаходиться в адміністративних межах Шишацької селищної ради;
- витребувати з незаконного володіння у Товариства з обмеженою відповідальністю «Федунка» (ЄДРПОУ 03770425, вул. Тараса Шевченка, 30, с. Федунка, Миргородський район, Полтавської області) у власність Шишацької селищної ради Миргородського району Полтавської області (ЄДРПОУ 21048749 вул. Соборності, 2 сел. Шишаки Миргородського району Полтавської області) земельну ділянку площею 0,7479 га кадастровий номер 5325785200:00:003:0033, яка знаходиться в адміністративних межах Шишацької селищної ради;
- витребувати з незаконного володіння у Товариства з обмеженою відповідальністю «Федунка» (ЄДРПОУ 03770425, вул. Тараса Шевченка, 30, с. Федунка, Миргородський район, Полтавської області) у власність Шишацькоїселищної ради Миргородського району Полтавської області (ЄДРПОУ 21048749 вул. Соборності, 2 сел. Шишаки Миргородського району Полтавської області) земельну ділянку площею 0,7127 га кадастровий номер 5325785200:00:009:0063, яка знаходиться в адміністративних межах Шишацької селищної ради;
- витребувати з незаконного володіння у Товариства з обмеженою відповідальністю «Федунка» (ЄДРПОУ 03770425, вул. Тараса Шевченка, ЗО, с. Федунка, Миргородський район, Полтавської області) у власність Шишацької селищної ради Миргородського району Полтавської області (ЄДРПОУ 21048749 вул. Соборності, 2 сел. Шишаки Миргородського району Полтавської області) земельну ділянку площею 1,3348 га кадастровий номер 5325785200:00:002:0190, яка знаходиться в адміністративних межах Шишацької селищної ради;
- витребувати з незаконного володіння у Товариства з обмеженою відповідальністю «Федунка» (ЄДРПОУ 03770425, вул. Тараса Шевченка, 30, с. Федунка, Миргородський район, Полтавської області) у власність Шишацької селищної ради Миргородського району Полтавської області (ЄДРПОУ 21048749 вул. Соборності, 2 сел. Шишаки Миргородського району Полтавської області) земельну ділянку площею 1,6652 га кадастровий номер 5325785200:00:001:0046, яка знаходиться в адміністративних межах Шишацької селищної ради.
В обгрунтування позову, прокурор зазначає, що факт переходу права власності на спірні земельні ділянки до ТОВ "Федунка" установлений не був, товариство не набуло правоздатності та дієздатності у відносинах щодо оформлення права володіння земельними ділянками у законний спосіб. Державна реєстрація права приватної власності за ТОВ «Федунка» на спірні земельні ділянки загальною площею 9,6019 га є незаконною та підлягає скасуванню.
За результатами автоматизованого розподілу судової справи № 917/1140/25 між суддями справу передано на розгляд судді Погрібній С.В.
Ухвалою від 18.06.2025 судом прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 22.07.2025, 09:30. Окрім цього, ухвалою суду залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державного реєстратора виконавчого комітету Пришибської сільської ради Полтавської області Костенко Руслану Юріївну.
07.07.2025 за вхід. № 8882 від відповідача надійшов відзив на позов. Відповідач проти задоволення позову заперечує. Так, відповідач зазначає:
- про відсутності підстав для представництва прокурором інтересів Шишацької селищної ради;
- посилання прокурора на те, що «відсутній орган, який уповноважений здійснювати контроль, зокрема звертатися до суду з позовом до органу місцевого самоврядування для оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у разі порушення останнім інтересів територіальної громади, зокрема у земельних правовідносинах» є помилковим та таким, що не відповідає дійсності, оскільки відповідно до вищезазначеного Закону дані повноваження покладені на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (ДЕРЖГЕОКАДАСТР);
- під час перетворення (змінення організаційно-правової форми) КПСП "Федунка" у СТОВ "Федунка" всі права на землю збереглися, оскільки відбувалася зміна організаційно-правової форми, а юридична особа залишалася тією самою;
- недоречність посилання прокурора на п.24 Перехідних положень ЗК України, оскільки спірні земельні ділянки починаючи з 1995 року та станом на 01.01.2019 року не перебували у державній формі власності, а тому в будь-якому випадку такі землі не відносилися до комунальної форми власності. Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували перебування земельної ділянки у державній формі власності.
09.07.2025 за вхід. № 9120 від прокуратури надійшла відповідь на відзив. Прокурор зазначає:
- твердження відповідача щодо залучення у якості позивача ГУ Держгеокадастру у Полтавській області є недоречним та помилковим, оскільки відповідно до абзаців 33 та 26 п. 4 "Положення про ГУ Держгеокадастру у Полтавській області" затвердженого Наказом Держгеокадастру від 23.12.2021 № 603 визначений чіткий перелік позовних заявах, з якими останній може звернутися до суду;
- підставами для подачі позову та представництва інтересів Шишацької селищної ради є невжиття останньою жодних заходів, спрямованих на поновленні інтересів держави та є виключними випадками, що встановлені вимогами ст.131-1 Конституції України та ст.23 Закону України "Про прокуратуру", на усунення виявлених порушень та захисту інтересів держави прокурором;
- СТОВ "Федунка" не є правонаступником КПСП "Федунка", оскільки при створенні СТОВ "Федунка" виникла юридична особа з новою організаційно-правовою формою, а також із новим складом його учасників, ніж було у КСПП "Федунка", 
- доводи представника відповідача, що ТОВ "Федунка" є правонаступником КПСП "Федунка", оскільки це підтверджено п.2.1 Статуту ТОВ "Федунка" не є переконливими, тому що Статут юридичної особи є одностороннім актом цієї юридичної особи, який не є підставою правонаступництва щодо іншої юридичної особи, якщо таке правонаступництво не виникло відповідно до закону. Крім того, у Статуті, що діяв на момент створення ТОВ "Федунка" відсутня інформація щодо правонаступництва товариства. А отже, у 2000 році було створено нові підприємства - СТОВ "Федунка", а у 2001 році СЗАТ "Федунка" то ТОФ "Федунка", а не здійснено реорганізацію КПСП "Федунка" шляхом перетворення.
04.08.2025 від прокурора надійшла заява про уточнення позовних вимог (вх. № 10198), в якій просить суд викласти пункт 10 прохальної частини позовної заяви наступного змісту: " 10. Стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Федунка» (код ЄДРПОУ - 03770425, адреса: Миргородський район, с. Федунка) на користь Офісу Генерального прокурора (01011, вул. Різницька, 13/15, м. Київ, р/р UA058201720343190001000000164, банк ДКСУ м. Київ, код ЄДРПОУ 00034051) понесені витрати на сплату судового збору за подачу позовної заяви в сумі 4728,39 грн."
12.09.2025 від прокурора надійшли письмові пояснення, які долучені судом до матеріалів справи (вх. № 11721).
Ухвалою від 22.09.2025 судом прийнято заяву прокурора про уточнення позовних вимог (вх. №10198 від 04.08.2025) до розгляду та призначено підготовче засідання на 30.10.2025, 10:00.
30.10.2025 від представника позивача Шишацької територіальної громади в особі Шишацької селищної ради надійшло клопотання про проведення судового засідання за їх відсутності (вх. №13885).
30.10.2025 від прокуратури надійшло клопотання (вх. №13893), в якому зазначають про намір долучення додаткових доказів, зокрема схеми та креслення перерозподілу земель за цільовим призначенням та розташуванням агроландшафтів та схему поділу земель колективної власності КСП «Федунка» на земельні частки (паї), у зв`язку з цим просять суд відкласти підготовче засідання на іншу дату, у разі прийняття рішення про закриття підготовчого провадження просять врахувати вказані у клопотанні обставини у наступному судовому засіданні.
Ухвалою суду від 30.10.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. 
05.11.2025 за вхід № 14161 від прокуратури надійшло клопотання про долучення доказів, а саме: схеми поділу земель колективної власності КСП "Федунка" на земельні частки (паї).
Відповідно до розпорядження № 170 від 01.12.2025 у зв`язку зі відрядженням судді Погрібної С.В. призначено повторний автоматичний розподіл судової справи № 917/1140/25.
За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи № 917/1140/25 між суддями справу передано на розгляд судді Кльопову І.Г.
Ухвалою суду від 03.12.2025 суддя Кльопов І.Г. прийняв справу № 917/1140/25 до свого провадження та призначив судове засідання розгляду справи по суті на 27.01.2026
Розглянувши матеріали справи, суд встановив:
За результатами проведеної Миргородською окружною прокуратурою перевірки встановлено, що відповідно до рішення Федунської сільської ради народних депутатів від 24.11.1995 №30 колективному сільськогосподарському підприємству «Федунка» видано державний акт на право колективної власності на землю ПЛ 00011 від 01.12.1995, яким передано у колективну власність 1893,3 га земель.
На підставі рішення зборів уповноважених від 10.03.2000 № 32 КПСП «Федунка» реорганізовано в СТОВ «Федунка» із новим складом його учасників, ніж було у КСПП "Федунка", а саме: на зборах були присутні 230 членів, а лише 7 з них виступили як засновники товариства.
Так, Велика Палата Верховного Суду у п.7.33 постанови від 01.09.2020 у справі № 907/29/19 зробила висновок, що навіть у випадку прийняття рішення про реорганізацію КСП шляхом перетворення в іншу юридичну особи колишні члени КСП автоматично повинні були б стати учасниками цієї юридичної особи, позаяк перетворенням юридичної особи є саме зміна її організаційно-правової форми, а не складу її учасників. суд зазначає, що встановлення тотожності складу учасників відповідно до КСП та осіб, перелік яких наведено в статуті як засновників останнього має вирішальне значення для констатації факту правонаступництва з огляду на визначений чинним на момент створення відповідача законодавством правовий режим колективної власності на землю. Вказане узгоджується також із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 13.09.2022 у справі № 912/929/21 
На підставі рішення засновників СТОВ "Федунка" реорганізоване в СЗАТ "Федунка". Згідно інформації, що міститься в ЄДРПОУ державна реєстрація ЗАТ "Федунка" (СЗАТ "Федунка") здійснена 05.04.2001 року, код ЄДРПОУ 03770425. 
06.01.2011 року припинено державну реєстрацію ЗАТ "Федунка".
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформація про юридичні особи, правонаступником яких виступає СЗАТ "Федунка" відсутня.
10.01.2011 року здійснено запис про перетворення СЗАТ "Федунка" у ТОВ "Федунка" та зазначено, що воно є правонаступником ЗАТ "Федунка". 
Проте, засновниками на момент реєстрації юридичної особи ТОВ "Федунка" - є ТОВ "Таргет Сервіс-Агро" ( м.Київ, вул.Костянтинівська, 37-А, ЄДРПОУ 31281669) кінцеві бенефіціарні власники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Згодом засновниками ТОВ "Федунка" стали ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Так, при створенні ТОВ "Федунка" виникла юридична особа з новою організаційно-правовою формою, а також із новим складом його учасників.
Так, за результатами опрацювання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, встановлено, що відповідно до Книги записів державних актів на право колективної власності на землю КСП «Федунка» видавався державний акт на право колективної власності на землю ПЛ №00011 зареєстрований за № 11 від 01.12.1995.
На підставі Державного акту на право колективної власності на землю ПЛ №000011 та рішення Шишацької селищної ради від 24.12.2021 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення колективної форми власності колишнього КСП «Федунка», державним реєстратором виконавчого комітету Пришибської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області Костенко Русланою Юріївною 16.01.2023 зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Федунка» право приватної власності на земельну ділянк: площею 1,7606 га, кадастровий номер: 5325785200:00:002:0189.
У подальшому державним реєстратором виконавчого комітету Пришибської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області Костенко Русланою Юріївною на підставі тих же Державного акту на право колективної власності на землю ПЛ №000011 та рішення Шишацької селищної ради від 24.12.2021 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення колективної форми власності колишнього КСП «Федунка» 18.01.2023 зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Федунка» право приватної власності на земельні ділянки:
- площею 0,9992 га, кадастровий номер: 5325785200:00:002:0183;
- площею 1,5013 га, кадастровий номер: 5325785200:00:004:0027
- площею 0,8785 га, кадастровий номер: 5325785200:00:004:0028.
Державним реєстратором виконавчого комітету Пришибської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області Костенко Русланою Юріївною 19.01.2023 зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Федунка» право приватної власності на земельні ділянки:
- площею 0,7479 га, кадастровий номер: 5325785200:00:003:0033;
- площею 0,7127 га, кадастровий номер: 5325785200:00:009:0063
- площею 1,3348 га, кадастровий номер: 5325785200:00:002:0190
Також, 30.01.2023 зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Федунка» право приватної власності на земельну ділянку:
- площею 1,6652 га, кадастровий номер: 5325785200:00:001:0046 .
Підставою для вказаної реєстрації права приватної власності за ТОВ «Федунка», що значиться у Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є Державний акт на право колективної власності на землю ПЛ №000011 та рішення Шишацької селищної ради від 24.12.2021 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення колективної форми власності колишнього КСП «Федунка».
Прокурор зазначає, що державна реєстрація права приватної власності за ТОВ «Федунка» на зазначені земельні ділянки загальною площею 9,6019 га є незаконною та підлягає скасуванню.
При прийнятті рішення судом враховано наступне.
Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (частина 4 статті 182 Цивільного кодексу України).
Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України).
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Заявником є власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав.
Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам (ч. 4 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Відповідно до частини 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.
Стаття 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлює перелік підстав для відмови в державній реєстрації прав. Частиною 1 цієї статті унормовано, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, зокрема, якщо: заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх. обтяженнями; наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;.
Для перевірки інформації з метою недопущення одночасного існування подвійної державної реєстрації прав державний реєстратор не лише вправі, а й повинен, зокрема, запитувати від відповідних органів інформацію, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, вимагати у разі потреби подання додаткових документів тощо.
Такий обов`язок узгоджується із закріпленими частиною першою статті З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» засадами державної реєстрації прав, зокрема гарантуванням державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження (пункт 1).
Зазначена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 823/378/16.
З викладених норм права вбачається, що орган державної реєстрації прав має виключну компетенцію у питаннях встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами. Та перш ніж зареєструвати за особою відповідне право, на державного реєстратора покладений обов`язок здійснення перевірки підставності такої реєстрації та за результатом здійснення перевірки документів поданих для реєстрації документів прийняти відповідне рішення.
Тобто, на державного реєстратора, в силу вимог закону, був покладений обов`язок дослідження документів відповідача на предмет їх відповідності вимогам законодавства, визначення факту виникнення у заявника права на майно або ж його обтяження, а також встановлення відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно.
Також, статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено перелік підстав для державної реєстрації прав. Серед інших, зазначеною статтею передбачено реєстрацію речових прав на підставі державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державна реєстрація речових прав на земельні ділянки за ТОВ «Федунка» відбулася на підставі Державного акту на право колективної власності на зазначені земельні ділянки ПЛ №000011, виданий 01.12.1995 Федунською сільською радою та рішення Шишацької селищної ради від 24.12.2021.
Також, відповідно до ст. 29 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності на земельну ділянку, набутого та оформленого в установленому порядку до 1 січня 2013 року, проводиться за умови наявності відповідних відомостей в Державному земельному кадастрі. Державна реєстрація права власності на земельну ділянку, набутого в результаті переходу права власності та не оформленого в установленому порядку до 1 січня 2013 року, проводиться за умови встановлення факту переходу прав від особи, відомості про яку містяться в Державному земельному кадастрі, до особи, яка заявляє свої права.
Суб`єктами права власності на землю, відповідно до ст. 80 Земельного кодексу України є:
а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності;
б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності;
в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, на землі державної власності.
Відповідно до ст. ст. 28, 82 Земельного кодексу України сільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, крім державних і комунальних, землі сільськогосподарського призначення можуть належати на праві власності.
Право власності на землю цих підприємств може набуватися шляхом внесення до статутного капіталу земельних ділянок їх засновників та придбання земельних ділянок за договорами купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами.
Реалізація права власності на землю зазначеними сільськогосподарськими підприємствами здійснюється відповідно до закону.
Юридичні особи (засновані громадянами України або юридичними особами України) можуть набувати у власність земельні ділянки для здійснення підприємницької діяльності у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) внесення земельних ділянок її засновниками до статутного капіталу; в) прийняття спадщини; г) виникнення інших підстав, передбачених законом.
Статтею 28 Земельного кодексу України (в старій редакції) передбачено, що право колективної та приватної власності на земельну ділянку чи її частину припиняється у разі: добровільної відмови від земельної ділянки; відчуження (продажу) земельної ділянки Раді народних депутатів; викупу земельної ділянки для державних або громадських потреб; припинення у випадках, передбачених пунктами 4, 6- 8 статті 27 цього Кодексу.
Редакція ЗК України, яка набула чинності 01.01.2002, передбачила, що земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.
Із набранням чинності статтею 140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є: добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; відчуження земельної ділянки за рішенням власника; звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; конфіскація за рішенням суду; невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.
Верховний Суд наголосив, що автоматичного переходу права колективної власності у приватну власність у зв`язку зі змінами законодавства, якими визначено інші форми власності, ніж ті, що існували раніше, відповідне законодавство не передбачає.
У контексті зазначеного необхідно враховувати правовий режим права колективної власності та права приватної власності, які є різними з огляду, зокрема на те, що майно у колективному підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам і право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства (статті 7, 8 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство"), натомість право приватної власності, в цьому випадку юридичної особи здійснюється такою особою за своєю волею, незалежно від волі інших осіб та на власний розсуд (статті 316-319 ЦК України).
При цьому, здійснення права колективної власності у спосіб, відмінний від передбаченого статтею 8 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство", законодавство не містить.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13.09.2022 у справі № 925/461/21.
Отже, пунктами 3 та 4 ч.І ст.24 Закону визначено, що держаним реєстратором відмовляється у державній реєстрації прав та їх обтяжень якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно.
Державним реєстратором виконавчого комітету Пришибської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області Костенко Р.Ю. проведено державну реєстрацію прав приватної власності на землю за ТОВ «Федунка» протиправно, оскільки подані документи не відповідають вимогам, встановленим Законом, та не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно, чим порушено ст.ст.10, 18, 23, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Оскільки факт переходу права власності на спірні земельні ділянки до ТОВ «Федунка» установлений не був, товариство не набуло правоздатності та дієздатності у відносинах щодо оформлення права володіння земельними ділянками у законний спосіб.
Також, суд зазначає, що Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду сформував єдину практику щодо встановлення дати виникнення в органу місцевого самоврядування права комунальної власності на земельну ділянку в межах населеного пункту та зазначив, що із прийняттям 28.06.1996 Конституції України визначено один із фундаментальних принципів конституційного ладу держави, а саме гарантування права власності на землю, яке набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (стаття 14 Конституції України).
Ці положення створили принципово нову основу як для галузевого (земельного та цивільного) законодавства, так і для господарської діяльності і фактично відображені у статті 1 ЗК України та статті 373 ЦК України.
До державної власності в Україні відповідно до статті 31 Закону України від 07.02.1991 № 697-ХІІ "Про власність" (діяв до 20.06.2007) належала загальнодержавна (республіканська) власність і власність адміністративно-територіальних одиниць (комунальна власність).
При цьому суб`єктами права комунальної власності відповідно до частини 1 статті 32 цього Закону були визначені адміністративно-територіальні одиниці в особі обласних, районних, міських, селищних, сільських рад народних депутатів.
Згідно із частиною 1 статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
За змістом частини 2 статті 60 Закону України від 21.05.1997 № 280/97- ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (у редакції, чинній на 21.05.1997) підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.
У пункті 10 прикінцевих та перехідних положень Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що з набранням чинності цим Законом майно, яке до прийняття Конституції України у встановленому законодавством порядку передане державою до комунальної власності адміністративно-територіальних одиниць та набуте ними на інших законних підставах, крім майна, що відчужене у встановленому законом порядку, є комунальною власністю відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст. Майно, передане до комунальної власності областей і районів, а також набуте на інших законних підставах, є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст, управління яким відповідно до Конституції України здійснюють районні і обласні ради або уповноважені ними органи. Відчуження зазначеного майна здійснюється лише за рішенням власника або уповноваженого ним органу. За пропозицією сільських, селищних, міських рад районні, обласні ради повинні приймати рішення про передачу до комунальної власності відповідних територіальних громад окремих об`єктів, спільної власності територіальних громад, які знаходяться на їх території і задовольняють колективні потреби виключно цих територіальних громад.
Із уведенням у дію 01.01.2002 нового ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності, про що зазначено у частині 2 статті 83 ЗК України.
Отже, принцип розмежування земель державної і комунальної власності відображено у положеннях Земельного кодексу України, який, зокрема, полягає у визнанні пріоритету належності земель у межах населеного пункту відповідній територіальній громаді. Тобто всі землі у межах населеного пункту вважаються такими, що із 01.01.2002 перебувають у комунальній власності, крім земель, належність яких державі або приватним власникам зафіксована у ЗК України.
Законом України від 05.02.2004 № 1457-ІУ "Про розмежування земель державної та комунальної власності" (втратив чинність 01.01.2013, підстава - Закон № 5245-УІ) було визначено правові засади розмежування земель державної та комунальної власності і повноваження органів державної влади та органів місцевого самоврядування щодо регулювання земельних відносин з метою створення умов для реалізації ними конституційних прав власності на землю, забезпечення національного суверенітету, розвитку матеріально-фінансової бази місцевого самоврядування.
У статті 5 цього Закону було наголошено, що суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
Водночас при розмежуванні земель державної та комунальної власності до земель комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст передаються: усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної власності та земель, віднесених до державної власності; земельні ділянки за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти комунальної власності; землі запасу, які раніше були передані територіальним громадам сіл, селищ, міст відповідно до законодавства України; земельні ділянки, на яких розміщені об`єкти нерухомого майна, що є спільною власністю територіальної громади та держави (стаття 7 Закону України "Про розмежування земель державної та комунальної власності").
Із 28.04.2021 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» (далі закон №1423-IX), яким розділ X «Перехідні положення» Земельного кодексу України доповнено пунктом 24.
З дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад.
Отже, беручи до уваги наведені положення Конституції України, Земельного кодексу України і пункту 24 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України Шишацька селищна рада є власником земельних ділянок кадастровий номер 5325785200:00:002:0189, площею 1,7606 га; кадастровий номер: 5325785200:00:002:0183, площею 0,9992 га; кадастровий номер: 5325785200:00:004:0027 площею 1,5013 га; кадастровий номер: 5325785200:00:004:0028 площею 0,8785 га; кадастровий номер: 5325785200:00:003:0033 площею 0,7479 га; кадастровий номер: 5325785200:00:009:0063 площею 0,7127 га; кадастровий номер: 5325785200:00:002:0190 площею 1,3348 га; кадастровий номер: 5325785200:00:001:0046 площею 1,6652 га, оскільки ці ділянки розташовані за межами населених пунктів у межах Шишацької територіальної громади.
Положення пункту 9 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» № 5245-VI: "державна реєстрація речових прав на земельні ділянки ... здійснюється в порядку, встановленому законом", що з урахуванням змісту пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону лише визначає порядок державної реєстрації права, однак не змінює моменту, з якого земля вважається комунальною власністю відповідних територіальних громад в силу закону.
Також слід зазначити, що згідно ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній •території.
Підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності, визначено ст. 116 Земельного кодексу України.
Так, юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.
Водночас, відповідно до пункт 5 ст. 186 Земельного кодексу України технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель затверджується: щодо земельних ділянок державної або комунальної власності - Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування, уповноваженими розпоряджатися земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу; щодо земельних ділянок, розташованих у масиві земель сільськогосподарського призначення, та земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), - сільською, селищною, міською радою.
Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб, частина 1 статті 122 Земельного кодексу України.
Державним реєстратором Костенко Р.Ю., під час реєстрації права власності, здійснено посилання, а також приєднано до реєстру скановану копію рішення «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення колективної форми власності колишнього КСП «Федунка»», серія та номер: тринадцята сесія восьмого скликання, виданий 24.12.2021, видавник: Шишацька селищна рада Миргородського району Полтавської області.
У ході досудового розслідування кримінального провадження № 42024172050000076 від 24.09.2024, на запит Миргородської окружної прокуратури №54-2216ВИХ-25 надано відповідь Виконавчого комітету Шишацької селищної ради Полтавської області №02-21/447 від 24.03.2025, відповідно до якої:
- рішенням тринадцятої сесії восьмого скликання Шишацької селищної ради «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення колективної форми власності колишнього КСП «Федунка» від 24.12.2021, технічна документація на вказані земельні ділянки - не затверджувалася;
- оригінал рішення тринадцятої сесії восьмого скликання Шишацької селищної ради «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення колективної форми власності колишнього КСП «Федунка» від 24.12.2021 - не відповідає копії Рішення (приєднаного до реєстру);
- інформація в копії Рішення (приєднаного до реєстру) - не відповідає дійсності.
Отже, рішення Шишацької селищної ради від 24.12.2021 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення колективної форми власності колишнього КСП «Федунка», на яке здійснено посилання під час реєстрації права власності, а також приєднано до реєстру скановану копію рішення є недійсним.
Так, набуття Товариством з обмеженою відповідальністю «Федунка» права приватної власності на земельні ділянки відбулося поза рішенням органу місцевого самоврядування.
Крім того, відповідно до листа Міністерства юстиції України від 25.03.2025 встановлено, що проведено камеральну перевірку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора виконавчого комітету Пришибської сільської ради Миргородського району Полтавської області Костенко Р.Ю., за результатами якої складено акт від 24.03.2025.
За результатами перевірки комісія встановила, що державним реєстратором Костенко Р.Ю. порушено вимоги ст.ст. 3, 10, 18, 24, 29 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пункт 12 Порядку №1127, пункт 21 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України, оскільки проведено державну реєстрацію права власності земельних ділянок: кадастровий номер 5325785200:00:002:0189, площею 1,7606 га; кадастровий номер: 5325785200:00:002:0183, площею 0,9992 га; кадастровий номер: 5325785200:00:004:0027 площею 1,5013 га; кадастровий номер: 5325785200:00:004:0028 площею 0,8785 га; кадастровий номер: 5325785200:00:003:0033 площею 0,7479 га; кадастровий номер: 5325785200:00:009:0063 площею 0,7127 га; кадастровий номер: 5325785200:00:002:0190 площею 1,3348 га; кадастровий номер: 5325785200:00:001:0046 площею 1,6652 га на підставі документів, які не давали змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.
Таким чином, ураховуючи, що реєстрація права власності на земельні ділянки за ТОВ «Федунка» відбулася без дослідження документів заявника на предмет їх відповідності вимогам законодавства, без визначення факту виникнення у заявника права на майно, без передбачених законодавством підстав, то відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація цих прав підлягає скасуванню.
У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.
У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.
Оскільки підставою для державної реєстрації речових прав є рішення державного реєстратора, то відповідно його скасування є підставою про скасування таких прав.
Частиною 1 статті 5 Господарського процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з пунктом 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16 під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника.
Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).
Віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «юридично» - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 липня 2020 року в справі № 752/13695/18 (провадження № 61-6415св19)).
Відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту є віндикаційний позов, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права. Задоволення віндикаційного позову є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас такий запис вноситься виключно в разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою (див. пункти 84, 85 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 466/8649/16-ц (провадження № 14-93цс20)).
Земельні відносини, відносно яких виник спір у даній справі регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Способи захисту прав на земельні ділянки передбачені статтею 152 Земельного кодексу України. Так відповідно до положень частини 1 вказаної статті держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням прав володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (частина 2 статті 152 ЗК України).
Приписами частини 3 статті 152 ЗК України встановлено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
Отже вищезазначена норма статті 152 ЗК України містить перелік способів захисту прав на земельні ділянки.
На підставі статті 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Таким чином, спірні земельні ділянки площею 9, 6019 га: - кадастровий номер 5325785200:00:002:0189, площею 1,7606 га; кадастровий номер: 5325785200:00:002:0183, площею 0,9992 га; кадастровий номер: 5325785200:00:004:0027 площею 1,5013 га; кадастровий номер: 5325785200:00:004:0028 площею 0,8785 га; кадастровий номер: 5325785200:00:003:0033 площею 0,7479 га; кадастровий номер: 5325785200:00:009:0063 площею 0,7127 га; - кадастровий номер: 5325785200:00:002:0190 площею 1,3348 га; кадастровий номер: 5325785200:00:001:0046 площею 1,6652 га. підлягають витребуванню із чужого незаконного володіння на користь Шишацької селищної ради Миргородського району Полтавської області.
Одночасно суд вважає також за необхідне зауважити на тому, що питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України «Про прокуратуру». Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина сьома).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 викладено правовий висновок про те, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Наведений порядок при поданні Миргородською окружною прокуратурою в особі Шишацької селищної ради Миргородського району Полтавської області даного позову був дотриманий,
Так, Миргородською окружною прокуратурою 30.04.2025 скеровано на адресу Шишацької селищної ради лист щодо самостійного вжиття заходів по скасуванню державної реєстрації права власності на спірні вищезазначені земельні ділянки та їх повернення до комунальної власності. Необхідність втручання органів прокуратури з метою захисту інтересів держави виникла у зв`язку з тим, що протягом розумного строку зазначений орган самостійно не звернувся до суду з відповідним позовом, а лише звернувся до органів прокуратури з проханням вжиття заходів прокурорського реагування шляхом звернення до суду з відповідною позовною заявою. Наведена обставина свідчить про те, що Шишацька селищна рада фактично самоусунулася від виконання покладених на неї повноважень щодо вжиття заходів по скасуванню державної реєстрації права власності та повернення земельних ділянок загальною площею 9,6019 га та не вжила достатніх заходів щодо поновлення інтересів держави. Бездіяльність селищної ради щодо невжиття вищевказаних заходів в судовому порядку призводить до незаконного володіння та використання земельних ділянок комунальної власності та позбавляє її можливості належним чином розпорядитися землею.
Отже, Шишацька селищна рада не відреагувала на стверджуване прокурором порушення, заходів захисту інтересів держави, зокрема, у судовому порядку, самостійно заходів до поновлення порушеного права не вжила. При цьому, наявності підстав для представництва інтересів держави у суду прокурором позивачем не заперечено.
В даному випадку прокурор виконує саме субсидіарну роль, замінюючи в судовому провадженні позивача, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту інтересів держави.
Враховуючи викладене, підставами для подачі даного позову та представництва інтересів Шишацької селищної ради є не невжиття останньою жодних заходів спрямованих на поновлення інтересів держави та є виключними випадками, що встановлено вимогами ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», на усунення виявлених порушень та захисту інтересів держави прокурором пред`являється цей позов.
Крім того, у відповідності до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», Миргородською окружною прокуратурою, попередньо, повідомлено Шишацьку селищну раду про здійснення представництва її інтересів у суді шляхом скасуванні державної реєстрації права власності на 15 земельних ділянок загальною площею 9,6019 га та їх витребовування їх з незаконного володіння.
Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Як зазначено у постанові Верховного суду №904/1103/20 від 01.12.2020 "17.10.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 № 132-IX, яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України і змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".
У рішенні Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.
Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категоріїв стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд, оцінюючи фактичні обставини справи, звертаючись до балансу вірогідностей, вирішуючи спір, виходив із того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.
Відповідно до статті 89 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За результатами аналізу всіх наявних у справі доказів в їх сукупності, наведених обґрунтувань та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що правова позиція прокурора підтверджується належними та допустимими доказами, а тому позов підлягає задоволенню. 
Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд
ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.
2. Витребувати з незаконного володіння у Товариства з обмеженою відповідальністю «Федунка» (ЄДРПОУ 03770425, вул. Тараса Шевченка, 30, с. Федунка, Миргородський район, Полтавської області) у власність Шишацької селищної ради Миргородського району Полтавської області (ЄДРПОУ 21048749 вул. Соборності, 2 сел. Шишаки Миргородського району Полтавської області) земельну ділянку площею 1,7606 га кадастровий номер 5325785200:00:002:0189, яка знаходиться в адміністративних межах Шишацької селищної ради.
3. Витребувати з незаконного володіння у Товариства з обмеженою відповідальністю «Федунка» (ЄДРПОУ 03770425, вул. Тараса Шевченка, 30, с. Федунка, Миргородський район, Полтавської області) у власність Шишацької селищної ради Миргородського району Полтавської області (ЄДРПОУ 21048749 вул. Соборності, 2 сел. Шишаки Миргородського району Полтавської області) земельну ділянку площею 1,5013 га кадастровий номер 5325785200:00:004:0027, яка знаходиться в адміністративних межах Шишацької селищної ради.
4. Витребувати з незаконного володіння у Товариства з обмеженою відповідальністю «Федунка» (ЄДРПОУ 03770425, вул. Тараса Шевченка, 30, с. Федунка, Миргородський район, Полтавської області) у власність Шишацької селищної ради Миргородського району Полтавської області (ЄДРПОУ 21048749 вул. Соборності, 2 сел. Шишаки Миргородського району Полтавської області) земельну ділянку площею 0,8785 га кадастровий номер 5325785200:00:004:0028, яка знаходиться в адміністративних межах Шишацької селищної ради.
5. Витребувати з незаконного володіння у Товариства з обмеженою відповідальністю «Федунка» (ЄДРПОУ 03770425, вул. Тараса Шевченка, 30, с. Федунка, Миргородський район, Полтавської області) у власність Шишацької селищної ради Миргородського району Полтавської області (ЄДРПОУ 21048749 вул. Соборності, 2 сел. Шишаки Миргородського району Полтавської області) земельну ділянку площею 0,9992 га кадастровий номер 5325785200:00:002:0183, яка знаходиться в адміністративних межах Шишацької селищної ради.
6. Витребувати з незаконного володіння у Товариства з обмеженою відповідальністю «Федунка» (ЄДРПОУ 03770425, вул. Тараса Шевченка, 30, с. Федунка, Миргородський район, Полтавської області) у власність Шишацької селищної ради Миргородського району Полтавської області (ЄДРПОУ 21048749 вул. Соборності, 2 сел. Шишаки Миргородського району Полтавської області) земельну ділянку площею 0,7479 га кадастровий номер 5325785200:00:003:0033, яка знаходиться в адміністративних межах Шишацької селищної ради.
7. Витребувати з незаконного володіння у Товариства з обмеженою відповідальністю «Федунка» (ЄДРПОУ 03770425, вул. Тараса Шевченка, 30, с. Федунка, Миргородський район, Полтавської області) у власність Шишацькоїселищної ради Миргородського району Полтавської області (ЄДРПОУ 21048749 вул. Соборності, 2 сел. Шишаки Миргородського району Полтавської області) земельну ділянку площею 0,7127 га кадастровий номер 5325785200:00:009:0063, яка знаходиться в адміністративних межах Шишацької селищної ради.
8. Витребувати з незаконного володіння у Товариства з обмеженою відповідальністю «Федунка» (ЄДРПОУ 03770425, вул. Тараса Шевченка, ЗО, с. Федунка, Миргородський район, Полтавської області) у власність Шишацької селищної ради Миргородського району Полтавської області (ЄДРПОУ 21048749 вул. Соборності, 2 сел. Шишаки Миргородського району Полтавської області) земельну ділянку площею 1,3348 га кадастровий номер 5325785200:00:002:0190, яка знаходиться в адміністративних межах Шишацької селищної ради.
9. Витребувати з незаконного володіння у Товариства з обмеженою відповідальністю «Федунка» (ЄДРПОУ 03770425, вул. Тараса Шевченка, 30, с. Федунка, Миргородський район, Полтавської області) у власність Шишацької селищної ради Миргородського району Полтавської області (ЄДРПОУ 21048749 вул. Соборності, 2 сел. Шишаки Миргородського району Полтавської області) земельну ділянку площею 1,6652 га кадастровий номер 5325785200:00:001:0046, яка знаходиться в адміністративних межах Шишацької селищної ради.
10. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Федунка» (код ЄДРПОУ - 03770425, адреса: Миргородський район, с. Федунка) на користь Офісу Генерального прокурора (01011, вул. Різницька, 13/15, м. Київ, р/р UA058201720343190001000000164, банк ДКСУ м. Київ, код ЄДРПОУ 00034051) понесені витрати на сплату судового збору за подачу позовної заяви в сумі 4728,39 грн.
Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 254, 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано: 09.02.2026

Суддя Кльопов І.Г.