1	Справа № 335/2123/26  3/335/684/2026 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року м. Запоріжжя 
Суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Мінаєв М.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли зі Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (м. Дніпро), про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , головного бухгалтера ТОВ «Паралель-М ЛТД», яка працює за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 ,
за ч. 1 ст. 163-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
21.02.2025 року до суду надійшли матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення № 107/32-00-04-04-01-08 від 24.02.2026, складеним посадовою особою Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (м. Дніпро) Яковенко О.В. відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП.
Відповідно до вказаного протоколу, ОСОБА_1 , як головний бухгалтер ТОВ «Паралель-М ЛТД», перебуваючи за місцем роботи за адресою м. Запоріжжя, бульвар Шевченка, буд. 71-А, кім. 901, порушила порядок надання відомостей про виплачені доходи шляхом надання 27.12.2025, 28.12.2025 та 29.12.2025 уточнюючих податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків – фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (форма 4ДФ), за грудень 2025 року, згідно яких підприємством відкориговані записи про суми нарахованого (сплаченого) доходу та суми нарахованого (утриманого) з них податку на доходи фізичних осіб та військового збору по працівнику підприємства за ознакою доходу 101, що є порушенням п. 51.1 ст. 51, п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 163-4 КУпАП.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , будучи викликаною в судове засідання шляхом надсилання судової повістки за місцем роботи, в судове засідання не з`явилась без повідомлення причин.
Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд виходить з такого.
Частиною 1 ст. 163-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за неутримання або неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів, перерахування податку на доходи фізичних осіб за рахунок коштів підприємств, установ і організацій (крім випадків, коли таке перерахування дозволено законодавством), неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.
До протоколу відносно ОСОБА_1 додано лише копія Акту № 74/32-00-04-04-01-06-24316073 від 05.02.2026 про результати камеральної перевірки щодо виявлення помилок (порушень) у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків – фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску ТОВ «Паралель-М ЛТД» (надалі – Акт перевірки).
Відповідно до абз. 1 п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Відповідно до абз. 3 п. 86.1 ст. 86 ПК України акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.
Також у абз. 8 п. 86.1 ст. 86 ПК України зазначено, що матеріали перевірки - це:
акт (довідка) перевірки з інформативними додатками, які є його невід`ємною частиною;
заперечення, надані платником податків до акта (довідки) перевірки (у разі їх наявності на час розгляду);
пояснення та їх документальне підтвердження, які надані платником податків відповідно до підпункту 16.1.15 пункту 16.1 статті 16 та відповідно до абзацу другого підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 розділу I цього Кодексу.
Відповідно до п. 86.2 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
У статті 252 КУпАП акти перевірок контролюючих органів безпосередньо не зазначені як види доказів у справах про адміністративні правопорушення.
Акт податкової перевірки є службовим документом, в якому зафіксовані виявлені при проведенні тієї або іншої податкової перевірки порушення, а його зміст може бути оспорено.
Беручи до уваги вищенаведене, при розгляді цієї справи про адміністративне правопорушення суд виходить з того, що акт перевірки як такий, за відсутності первинної документації, на підставі якої він був складений, не може бути єдиним та достатнім, належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Зокрема, до протоколу не додано копій уточнюючих розрахунків, подання яких інкриміноване ОСОБА_1 , внаслідок чого суд позбавлений можливості на підставі належних і допустимих доказів встановити, чи дійсно саме ОСОБА_1 склала і подала такі уточнюючі розрахунки, а також самий зміст цих розрахунків.
В самому протоколі також відсутні конкретні відомості, які саме відомості містили уточнюючи розрахунки (щодо яких працівників і щодо яких сум доходів і податків з них).
Більше того, в самому Акті перевірки зазначено, що уточнюючі розрахунки були подані 27.01.2025, 28.01.2026 та 29.01.2026, тоді як у протоколі датами подання розрахунків зазначені 27.12.2025, 28.12.2025 та 29.12.2025.
Таким чином, суд приходить до висновку, що протокол не містить в достатній мірі конкретизованого викладення обставин, що становлять об`єктивну і суб`єктивну сторону діяння, інкримінованого ОСОБА_1 , а викладення обставин правопорушення не відповідає матеріалам, доданим до протоколу.
Також суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 163-4 КУпАП обєктивна сторона даного правопорушення може полягати у такій формі як неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян.
Однак у протоколі ОСОБА_1 інкриміноване подання уточнюючих розрахунків, і нічого не зазначено з приводу неподання або несвоєчасного подання таких відомостей. Тобто з протоколу випливає, що основний розрахунок доходів і податків, нарахованих працівникам був поданий, і лише подання уточнюючих розрахунків утворює склад даного правопорушення.
Однак суд з цим не погоджується, оскільки відповідно до п. 50.1 ст. 50 ПК України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
Відтак, подаючи уточнюючи розрахунки, відповідна службова особа виконувала встановлений законом обов`язок, а виконання обов`язку не може мати наслідком настання адміністративної відповідальності.
У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).
Пункт 2 статті 6 Конвенції про основні права та свободи людини і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення вини «поза розумним сумнівом» лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т. ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
При цьому, у зв`язку із застосуванням принципу презумпції невинуватості саме уповноважена посадова особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна зібрати докази наявності події і складу адміністративного правопорушення, винуватості особи, тобто «поза розумним сумнівом» довести наявність законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Також суд виходить з того, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст.258 КУпАП.
Відсутність конкретного і чіткого формулювання обвинувачення в розумінні Конвенції є порушенням права особи на захист і унеможливлює притягнення її до відповідальності.
Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України от 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, - адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях.
Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст. 62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку.
Одним із елементів презумпції невинуватості є тлумачення всіх сумнівів на користь особи, яка притягається до відповідальності.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом
Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у випадку встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищенаведене, керуючись п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП,  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , – закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя          М.М. Мінаєв