Справа № 420/40133/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф. розглянувши в порядку спрощеного провадження, у письмовому провадженні, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язати вчинити певні дії,
встановив:
Позивач звернувся з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просить:
- визнати протиправну бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо запиту на надання інформації, та витребувати в ІНФОРМАЦІЯ_2 інформацію: чи перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 особа ОСОБА_1 , коли та на яких законних підставах, особа була взята такий облік;
- визнати дії по взяттю на військовий облік особи ОСОБА_1 незаконними, та скасувати їх (у випадку, якщо особа ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 );
- визнати протиправну бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо запиту на надання інформації, та витребувати в ІНФОРМАЦІЯ_2 інформацію: яке адміністративне правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа ОСОБА_1 вчинила (якщо такі були). Протокол, номер постанови, час, та інші матеріали справи (якщо такі були);
- визнати незаконними дії по відкриттю справи про адміністративне правопорушення стосовно особи ОСОБА_1 , та скасувати їх (якщо така справа була та/або існує).
- визнати протиправну бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо запиту на надання інформації, та витребувати в ІНФОРМАЦІЯ_2 інформацію: чи звертався ІНФОРМАЦІЯ_4 в установленому законом порядку до органів Національної поліції для доставлення особи ОСОБА_1 до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. А якщо звертався, то на яких підставах і в рамках яких повноважень це звернення було зроблено;
- визнати протиправну бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 направити повідомлення відповідним органам Національній поліції про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення особи ОСОБА_1 до ТЦК та СП та видалення інформації про «розшук» ТЦК та СП особи ОСОБА_1 ;
- визнати протиправну бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 виконати норму ЗУ «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» статті 13, частини 2: знищити всі відомості в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів про громадянина України : ОСОБА_1 (якщо такі відомості є в даному реєстрі), який не є: призовником, військовозобов`язаним чи резервістом, відповідно дані про нього не можуть відображатись в даному реєстрі.
В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що він 24.10.2025 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою в порядку Закону України «Про звернення громадян», вказану заяву отримано 27.10.2025 року, однак станом на день подання позову відповідь не отримав. Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відзив не подано, ухвала про відкриття провадження доставлена до електронного кабінету відповідача 19.12.2025 року.
Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом, як визнання позову (ч. 4 ст. 159 КАС України).
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
24.10.2025 року позивач звернувся до відповідача, через засоби поштового зв`язку, із заявою, в якій просив:
Виконати норму ЗУ "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" статті 13, частини 2: Знищити всі відомості в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів про громадянина України: ОСОБА_2 (пнпп НОМЕР_1 ) (якщо такі відомості є в даному реєстрі), який не є призовником, військовозобов`язаним чи резервістом, відповідно дані про нього не можуть відображатись в даному реєстрі. (Підтвердженням статусу невійськовозобов`язаний є військово - обліковий документ, виданий на вищевказану особу, копію якого (Додаток) я прикріплюю що цього документа);
Направити повідомлення відповідним органам Національній поліції про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення особи ОСОБА_2 (пнпп НОМЕР_1 ) до ТЦК та СП та видалення інформації про «розшук» ТЦК та СП.
Вказану заяву відповідач отримав 27.10.2025 року, що підтверджується трекінгом поштового відправлення № 6780300118841.
Станом на день розгляду справи відсутні докази розгляду заяви позивача від 24.10.2025 року.
Позивач вважаючи таку бездіяльність протиправною звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи цей спір суд керувався наступними приписами законодавства.
Законом України від 2 жовтня 1996 року №393/96-ВР (далі Закон №393/96-ВР) «Про звернення громадян» врегульовані питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
На підставі ч.1 ст.1 Закону №393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Відповідно до ч.1 ст.3 Закону №393/96-ВР звернення громадян - викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Заявою (клопотанням) згідно з ч.3 цієї статті вважається звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Частиною 1 ст. 5 Закону №393/96-ВР встановлено, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.
Частиною 4 ст. 5 Закону №393/96-ВР встановлено, що звернення може бути усним чи письмовим.
Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. (ч.6 ст.5 Закону №393/96-ВР).
У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати (ч.7 ст.5 Закону №393/96-ВР).
Суд врахував, що вказаних вимог до форми звернення дотримано.
Відповідно до статті 7 Закону №393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.
Порядок розгляду заяв встановлений статтею 15 Закону №393/96-ВР.
Відповідно до частин 1, 2, 3 ст.15 Закону №393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Відповідно до вимог ст. 19 Закону №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
На підставі ч.1 ст.20 Закону №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому, загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
Аналіз зазначених вище норм права, дає підстави зробити висновок, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків, при цьому, таке право кореспондується із обов`язками органів влади здійснити розгляд таких звернень, з урахуванням їх функціональних обов`язків.
Як встановлено судом, позивач звернувся до відповідача із заявою 24.10.2025 року, яку отримано 27.10.2025 року. 
Разом з тим, відповідач не надав суду доказів розгляду вказаного звернення та повідомлення про результати його розгляду.
Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині. 
Разом з тим, вимоги в частині визнання дій по взяттю на військовий облік особи ОСОБА_1 незаконними, та скасувати їх (у випадку, якщо особа ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 ), визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо запиту на надання інформації, та витребувати в ІНФОРМАЦІЯ_2 інформацію: яке адміністративне правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа ОСОБА_1 вчинила (якщо такі були). Протокол, номер постанови, час, та інші матеріали справи (якщо такі були), визнання незаконними дії по відкриттю справи про адміністративне правопорушення стосовно особи ОСОБА_1 , та скасувати їх (якщо така справа була та/або існує), визнання протиправну бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо запиту на надання інформації, та витребувати в ІНФОРМАЦІЯ_2 інформацію: чи звертався ІНФОРМАЦІЯ_4 в установленому законом порядку до органів Національної поліції для доставлення особи ОСОБА_1 до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. А якщо звертався, то на яких підставах і в рамках яких повноважень це звернення було зроблено, визнання протиправну бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_4 направити повідомлення відповідним органам Національній поліції про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення особи ОСОБА_1 до ТЦК та СП та видалення інформації про «розшук» ТЦК та СП особи ОСОБА_1 та визнання протиправно бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 виконати норму ЗУ «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» статті 13, частини 2: знищити всі відомості в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів про громадянина України : ОСОБА_1 (якщо такі відомості є в даному реєстрі), який не є: призовником, військовозобов`язаним чи резервістом, відповідно дані про нього не можуть відображатись в даному реєстрі, задоволенню не підлягають, оскільки доказів на обґрунтування вказаних вимог позивачем не надано, а судом в ході розгляду справи не здобуто, фактично зі змісту вказаних вимог вбачається, що вони є лише припущеннями позивача. 
Застосовуючи при формуванні позовних вимог сполучник умовного значення "якщо", позивач не стверджує про порушення прав які підлягають захисту, а фактично просить встановити наявність чи відсутність такого порушення взагалі, що не є компетенцією суду. 
Зазначені факти можуть бути встановлені за результатами розгляду звернення позивача до відповідача, чи отримання ним інформації та документів з інших джерел, що може бути підставою для звернення до суду.
Для встановлення судового контролю суд не вбачає підстав, оскільки відсутні обставини, які б свідчили про ймовірне ухилення відповідача від виконання рішення суду. 
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Положеннями частини 3 статті 139 КАС України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. 
Отже, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається із матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір в сумі 8478,50 грн, при цьому враховуючи часткове задоволення позову та немайновий характер позовних вимог, судові витрати підлягають відшкодуванню позивачу відповідно до задоволених позовних вимог. 
Відтак, оскільки судом задоволено одну вимогу немайнового характеру, позивачу має бути відшкодовано судовий збір в сумі 1211,20 грн.
Керуючись ст. 242- 246 КАС України, суд
вирішив:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 24.10.2025 року.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 у встановлений Законом України від 2 жовтня 1996 року №393/96-ВР «Про звернення громадян» строк та спосіб розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.10.2025 року.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. 

Суддя Попов В.Ф.