КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

____________________________________
Справа №753/6633/25
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/5853/2026
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Рейнарт І.М. 
суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 17 листопада 2025 року (суддя Котвицький В.Л.) про виправлення описки у рішенні Дарницького районного суду міста Києва від 10 червня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
встановив:

у квітні 2025 року ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.
10 червня 2025 року ОСОБА_1 подала зустрічну позовну заяву про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю, стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини від усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання зустрічного позову і до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою суду від 10 червня 2025 року зустрічний позов в частині стягнення аліментів прийнятий в одне провадження з первісним позовом про розірвання шлюбу.
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 10 червня 2025 року первісний позов ОСОБА_2 доОСОБА_1  про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб, зареєстрований 30 вересня 2017 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві (актовий запис № 2609) між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , розірвано. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 50 відсотків сплаченого судового збору в розмірі 605,60грн. 
Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2  на користь ОСОБА_1  аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 червня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 

судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 20 серпня 2025 року за заявою ОСОБА_1 виправлено описку у рішенні Дарницького районного суду міста Києва від 10 червня 2025 року, а саме: у мотивувальній частині рішення виправлена дата народження ОСОБА_1 з 3 січня 1982 на 3 січня 1981.
У жовтні 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про виправлення описки у рішенні суду в частині «Ухвалив», 6 абзац: «починаючи з «10.06.2024» на «починаючи з 10.06.2025».
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 17 листопада 2025 року заяву ОСОБА_2 задоволено, виправлено опискуу рішенні Дарницького районного суду міста Києва від 10 червня 2025 року у справі №753/6633/25, а саме: в абзаці шостому мотивувальної частини рішення зазначити правильну дату початку сплати аліментів на утримання дитини, а саме: "10.06.2025" замість неправильної "10.06.2024".
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовити; визнати, що при подальшому виконанні рішення Дарницького районного суду міста Києва від 10 червня 2025 року підлягає застосуванню дата початку сплати аліментів, визначена у резолютивній частині цього рішення - 10 червня 2024 року.
Відповідачка вважає, що зміна дати початку сплати аліментів, є зміною змісту судового рішення, а не «друкарською помилкою», при цьому суд виправив описку лише в абзаці шостому мотивувальної частини рішення, не змінюючи резолютивну частину, де й досі містяться формулювання: «….щомісячно, починаючи з 10.06.2024 та до досягнення дитиною повноліття», чим створив суперечливість між мотивувальною та резолютивною частинами рішення, що ставить під сумнів його правову визначеність і відкриває можливість для подальшого маніпулятивного тлумачення дати початку сплати аліментів.
Відповідачка зазначає, що зустрічний позов нею був поданий 10 червня 2025 року, однак у рішенні суд визначив датою початку сплати аліментів 10 червня 2024 року, тобто на рік раніше дати подання позову, що не суперечить положенням статті 191 СК України і могло бути або усвідомленим рішенням суду про стягнення аліментів за минулий період або наслідком неправильного застосування судом норм права, що підлягає виправленню в апеляційному порядку, а не шляхом виправлення описки.
Відповідачка вважає, що суд, змінюючи дату початку стягнення аліментів, змінив період, за який стягуються аліменти та переглянув зміст прийнятого рішення, що виходить за межі статті 269 ЦПК України.
Відповідачка зазначає, що ОСОБА_2 отримав повний текст рішення, однак у встановлений законом строк апеляційної скарги на рішення не подав, а звернувся до суду із заявою про виправлення описки, намагаючись таким чином змінити зміст рішення та по суті обійти встановлені законом строки апеляційного оскарження.
Також відповідачка посилається на те, що заява була розглянута судом в порядку письмового провадження, без повідомлення її про надходження заяви, чим позбавлено можливості подати свої заперечення.
Відзив на апеляційну скаргу позивачем не подано.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Задовольняючи заяву про виправлення описки, суд першої інстанції керувався ст. 269 ЦПК України та постановою Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» і вважав можливим виправити 

допущені у рішенні описки в частині невірно вказаної дати початку сплати аліментів на дитину.
Переглядаючи ухвалу суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про наступне.
Відповідно до частин першої та другої статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.
Суд першої інстанції ухвалив розглянути заяву без повідомлення учасників справи, що не суперечить положенням статті 269 ЦПК України, а відтак доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не повідомив ОСОБА_1 про розгляд заяви ОСОБА_2 не є підставою для скасування ухвали суду.
Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. В резолютивній частині будь-яка описка має істотне значення, оскільки вона може утруднити виконання рішення.
Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених в судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номера і дати документа, найменування сторін, прізвища, імені, по батькові особи, займаної посади тощо), або виправляє помилки, що мають технічний характер (тобто виникли при виготовленні тексту судового рішення). Отже, виправлення допущених у судовому рішенні описок, арифметичних чи технічних помилок допускається, якщо при цьому не зачіпається суть ухваленого судом рішення.
У постанові Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз`яснено, що суд, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його прав осудності.
Суд вправі здійснити технічну заміну елементу, яка є очевидною й такою, що в подальшому може ускладнити виконання судового рішення.
Виправленню підлягають лише ті описки, що мають істотний характер. До таких належать: написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат і строків, зокрема, у резолютивній частині судового рішення, оскільки будь-яка описка має істотне значення і може ускладнити виконання рішення. Таким чином, описка трактується як явна неточність або незрозуміле формулювання.
У постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 300/765/15-ц вказано, що судове рішення повинно бути точним. Помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який ухвалив рішення або ухвалу.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2021 року у справі № 22-ц/354/11, зазначено, що: «описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків 

тощо. Арифметична помилка - це помилка у визначенні результату підрахунку: пропуск цифри, випадкова перестановка цифр, спотворення результату обчислення у зв`язку із використанням несправної техніки. Не є арифметичними помилками, а отже, не можуть бути виправлені, застосування неправильних методик підрахунку та неправильних вихідних даних для проведення арифметичних обчислень».
З матеріалів справи вбачається, що звертаючись 10 червня 2025 року до суду із зустрічним позовом про стягнення аліментів, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на дитину у розмірі частини від усіх видів його доходу щомісячно, починаючи з дня подання зустрічного позову і до досягнення дитиною повноліття. 
У резолютивній частині рішення від 10 червня 2025 року суд зазначив, що задовольнив зустрічний позов та вказав, що аліменти підлягають стягненню з 10 червня 2024 року.
Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про виправлення описки у рішенні суду, суд зазначив, що виправляє описки у мотивувальній частині рішення, хоча мотивувальна частина рішення не містить зазначення дати, з якої підлягають стягненню аліменти.
Суд не ухвалював виправити описки у резолютивній частині рішення.
Разом з цим, ОСОБА_2 ухвалу суду не оскаржує, а за апеляційною скаргою ОСОБА_1 апеляційний суд не вважає за можливе ухвалювати судове рішення про наявність підстав для виправлення описок у резолютивній частині рішення, так як суд першої інстанції не приймав судового рішення про виправлення описок у резолютивній частині рішення.
Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції фактично змінив зміст ухваленого 10 червня 2025 року рішення про стягнення аліментів, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд першої інстанції не виправляв описки у резолютивній частині рішення. 
Посилання в апеляційній скарзі на те, що виправлення дати початку стягнення аліментів неможливе у порядку виправлення описки, так як це призведе до зміни змісту рішення, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки суд може допустити описку у зазначенні дати, з якої підлягають стягненню аліменти.
Колегія суддів зазначає, що висновок про наявність описок у рішенні суду можливо зробити аналізуючи обставини справи, зміст позовних вимог, оцінюючи надані докази та наведенні судом при прийнятті рішення обґрунтування.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачкою не заявлялися вимоги про стягнення аліментів за минулий час та не надавалися докази у підтвердження таким позовним вимогам, а рішення суду від 10 червня 2025 року не містить обґрунтування висновку про необхідність стягнення аліментів з ОСОБА_2 з 10 червня 2024 року.
Колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги про ухвалення апеляційним судом судового рішення про визнання, що при подальшому виконанні рішення Дарницького районного суду міста Києва від 10 червня 2025 року підлягає застосуванню дата початку сплати аліментів, визначена у резолютивній частині цього рішення - 10 червня 2024 року, задоволенню не підлягають, так як судом першої інстанції не вносилися зміни до резолютивної частини рішення і такі вимоги не були предметом розгляду суду першої інстанції, а відтак це не є компетенцією апеляційного суду згідно положень статті 374 ЦПК України.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки суд першої інстанції не ухвалював судового рішення про виправлення описок у резолютивній частині рішення, колегія суддів вважає, що права відповідачки 

оскаржуваною ухвалою порушені не були.
Разом з цим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 .
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381- 383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 17 листопада 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт 

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук