ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2026 р.	Справа № 520/17783/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Перцової Т.С. , Макаренко Я.М. ,
за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С.
представника позивача Коваль О.Ю.
представника відповідача Порохової А.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.11.2025 (суддя: Супрун Ю.О., м. Харків, повний текст складено 24.11.2025) по справі № 520/17783/25
за позовом Приватного підприємства "ГЛАЗГО-08" 
до  Одеської митниці   
про скасування рішень, карток відмови,
ВСТАНОВИВ:
Приватне підприємство "ГЛАЗГО-08" (далі по тексту – позивач, ПП "ГЛАЗГО-08") звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Одеської митниці (далі по тексту – відповідач), в якому просить суд:
- скасувати рішення щодо класифікації товарів № 25UA50050000028-КТ від 30.04.2025;
- скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2025/000416;
- скасувати рішення про коригування митної вартості № UA500500/2025/000218/2 від 22.05.2025;
- скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2025/000427.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що автоматична штанцювальна машина TD800S не може бути класифікована за кодом УКТЗЕД 8441107000, оскільки вона не має у своїй структурі різальних ножів та не призначена для підрізання книжкових блоків. Така класифікація не відповідає ані опису цього обладнання, ані принципам його роботи, у зв`язку з чим відповідачем було помилково класифіковано штанцювальну машину TD800S за кодом УКТЗЕД 8441107000. Крім того, позивач зазначив, що відповідач не мав законних підстав для здійснення коригування митної вартості товару - автоматична штанцювальна машина TD800S, оскільки подані позивачем під час митного оформлення документи не містили розбіжностей та не викликали сумніву щодо можливості визначення митної вартості товару за основним методом, тобто за контрактною вартістю.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.11.2025 по справі № 520/17783/25 адміністративний позов Приватного підприємства "ГЛАЗГО-08" (вул. Дарвіна, буд. 12, кв. 49, м. Харків, 61002, код ЄДРПОУ 35974177) до Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (вул. Лип Івана та Юрія, б.21-А, м. Одеса, Одеська область, 65078, код ЄДРПОУ 44005631) про скасування рішень, карток відмови - задоволено.
Визнано протиправним та скасовано Рішення щодо класифікації товарів №25UA50050000028-КТ від 30.04.2025.
Визнано протиправною та скасовано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2025/000416.
Визнано протиправним та скасовано Рішення про коригування митної вартості №UA500500/2025/000218/2 від 22.05.2025.
Визнано протиправною та скасовано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2025/000427.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (вул. Лип Івана та Юрія, б.21-А, м. Одеса, Одеська область, 65078, код ЄДРПОУ 44005631), на користь Приватного підприємства "ГЛАЗГО-08" (вул. Дарвіна, буд. 12, кв. 49, м. Харків, 61002, код ЄДРПОУ 35974177) суму судового збору у розмірі 27760 (двадцять сім тисяч сімсот шістдесят) грн. 23 коп., витрати на оплату судової товарознавчої експертизи у розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп., витрати на оплату експертного висновку торгово-промислової палати щодо вартості товару у розмірі 4200 (чотири тисячі двісті) грн. 00 коп.
Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі та порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.11.2025 по справі № 520/17783/25 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, з викладених підстав, вказує, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги те, що, враховуючи технічні характеристики заявленого до митного оформлення товару, останній класифікується у товарній підкатегорії 8441 10 70 00 згідно з УКТ ЗЕД. Відтак, Одеською митницею прийнято рішення щодо класифікації товарів від 30.04.2025 № 25UA50050000028-КТ (КТ-UA500000-0028-2025), видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2025/000416 та роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Також, вказує, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги, що оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією № 25UA500500016216U4 від 21.05.2025, містились розбіжності та не містилися всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, відповідно до п.2 ч.6 ст. 54 МК України, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. Враховуючи вищевикладені причини та положення частини 6 статті 54 статті 256 МК України, Одеською митницею була видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2025/000427 та роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Таким чином, вважає, що Одеська митниця під час прийняття спірних рішень діяла відповідно до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення адміністративного позову ПП «ГЛАЗГО-08».
Стосовно стягнення витрат за проведення судової товарознавчої експертизи у розмірі 15 000,00 грн. зазначає, що під час розгляду судової справи судом не постановлялись ухвали щодо проведення товарознавчої експертизи, тобто така не може вважатися судовою. Витрати на проведення експертизи, замовленої позивачем до відкриття провадження у справі, не підлягають стягненню, оскільки такі безпосередньо не були пов`язані з розглядом цієї справи.
Стосовно стягнення витрат на оплату експертного висновку торгово-промислової палати щодо вартості товару у розмірі 4200,00 грн. зазначає, що зазначений висновок проведено не в рамках цієї судової справи, а тому такі не підлягають стягненню, оскільки не пов`язані з розглядом цієї справи.
Позивач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить суд апеляційну скаргу відповідача на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.11.2025 по справі № 520/17783/25 залишити без задоволення, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.11.2025 по справі № 520/17783/25 - без змін.
Згідно з ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судовим розглядом встановлено, що між позивачем та Shanghai Yawa Printing Machinery Co., Ltd. (Китай) було укладено Контракт № YW-04 від 20.12.2024 на поставку обладнання - Автоматична штанцювальна машина TD800S.
Для митного оформлення товару уповноваженим представником ПП "ГЛАЗГО-08" було подано до Одеської митниці електронну митну декларацію № 25UA500500013316U0 із зазначенням наступних відомостей: "Автоматична штанцювальна машина - 1шт., модель TD800S, сер.ном.Y829040. Призначена для тиснення (конгреву) рельєфу, включаючи шрифт Брайля, бігування, висікання паперу, картону, гофрокартону при виготовленні упаковки (коробок, ящиків та інше) за допомогою стиснення паперової заготовки між двох плит, до однієї з яких прикріплена матриця, не має в своїй комплектації ножів, ріжучих пристроїв, без функції друку, макс.формат 800х580мм, швидкість 7000 аркушів/год, споживана потужність 15кВт. У частково розібраному стані на час транспортування. Нова. Торговельна марка: Yawa. Країна виробництва: CN. Виробник: Shanghai Yawa Printing Machinery Co., Ltd.".
У графі 33 "Код товару" ЕМД № 25UA500500013316U0 указано 8441800000.
За результатами розгляду поданої позивачем ЕМД № 25UA500500013316U0 та доданих до неї документів відповідачем прийнято рішення щодо класифікації товарів № 25UA50050000028-КТ від 30.04.2025 (далі по тексту - рішення № 25UA50050000028-КТ), відповідно до якого правильним є зазначення коду УКТ ЗЕД 8441107000.
Також, відповідачем прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2025/000416 (далі по тексту - картка відмови № UA500500/2025/000416).
Крім того, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2025/000218/2 від 22.05.2025 за "резервним методом", відповідно до положень ст. 64 МК України.
Відповідачем також складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2025/000427 (далі по тексту - картка відмови № UA500500/2025/000427).
У зв`язку з неможливістю перебування товару під митним контролем, позивач здійснив митне оформлення товару відповідно до вимог, визначених оскаржуваними рішеннями та картками відмови, подав нову електронну митну декларацію № 25UA500500016442U6 та сплатив відповідні платежі.
Не погоджуючись з рішенням щодо класифікації товарів № 25UA50050000028-КТ від 30.04.2025, карткою відмови № UA500500/2025/000416, рішенням про коригування митної вартості № UA500500/2025/000218/2 від 22.05.2025 та карткою відмови № UA500500/2025/000427, ПП "ГЛАЗГО-08" звернулось до суду з цим позовом.
Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з протиправності спірних рішень.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі по тексту - МК України).
Згідно з пунктами 20, 23 та 24 частини 1 статті 4 МК України:
митна декларація - заява встановленої форми, в якій особою зазначено митний режим, у який вона бажає помістити товари, та до якої внесено відомості залежно від митних формальностей, встановлених цим Кодексом для митних режимів;
митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення;
митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
За змістом частини 1 статті 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно з частиною 1 статті 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Відповідно до частини 1 статті 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта.
Положеннями частини 7 статті 257 МК України встановлено, що перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Згідно з частиною 8 статті 257 МК України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів:
1) заявлений митний режим, тип декларації та відомості про особливості переміщення;
2) відомості про утримувача митного режиму, декларанта, митного представника декларанта, відправника, одержувача, перевізника товарів і сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), а в разі якщо зовнішньоекономічний договір (контракт) укладено на підставі посередницького договору, - також про іншу, крім сторони зовнішньоекономічного договору (контракту), сторону такого посередницького договору;
3) відомості про найменування країн відправлення та призначення;
4) відомості про транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для міжнародного перевезення товарів та/або їх перевезення митною територією України під митним контролем, та контейнери;
5) відомості про товари:
а) найменування;
б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар;
в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах);
г) код товару згідно з УКТ ЗЕД;
ґ) назва країни походження товарів (за наявності);
д) опис упаковки (кількість, вид);
е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру;
є) фактурна вартість товарів;
ж) митна вартість товарів та метод її визначення;
з) відомості про уповноважені банки декларанта;
и) статистична вартість товарів;
6) відомості про нарахування митних та інших платежів, а також про надання забезпечення сплати митних платежів:
а) ставки митних платежів;
б) застосування пільг зі сплати митних платежів;
в) суми митних платежів;
г) офіційний курс валюти України до іноземної валюти, у якій складені рахунки, визначений відповідно до статті 3-1 цього Кодексу;
ґ) спосіб і особливості нарахування та сплати митних платежів;
д) спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі надання забезпечення сплати митних платежів);
7) відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) або інший документ, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), та його основні умови;
8) відомості, що підтверджують дотримання встановлених законодавством заборон та обмежень щодо переміщення товарів через митний кордон України;
9) відомості про документи, передбачені частиною третьою статті 335 цього Кодексу;
10) номер загальної декларації прибуття або декларації тимчасового зберігання;
11) довідковий номер декларації (за бажанням декларанта).
За змістом частини 1 статті 318 МК України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
Щодо позовних вимог в частині скасування рішення щодо класифікації товарів №25UA50050000028-КТ від 30.04.2025, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з картки відмови № UA500500/2025/000416, підставою відмови у прийнятті ЕМД № 25UA500500013316U0 зазначено: "Відмовлено в митному оформленні відповідно до статті 256 Закону України від 13.03.2012 № 4495-VІ "МИТНИЙ КОДЕКС УКРАЇНИ" згідно статті 69 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI винесено рішення про визначення коду товару від 30.04.2025 №КТ-UA500000-0028-2025 та складено протокол про порушення митних правил № №000347/UA500000/2025 від 20.05.2025 за ознаками статті 485 Митного кодексу України."
Відповідно до статті 67 МК України, Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України. 
В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів.
Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду.
Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).
За змістом частин 1-4 статті 69 МК України, товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.
Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.
На вимогу посадової особи митного органу декларант зобов`язаний надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.
У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари.
Положеннями частини 7 статті 69 МК України передбачено, що рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням митного органу щодо класифікації товару декларант має право оскаржити це рішення відповідно до глави 4 цього Кодексу.
Відповідно до Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД Митного тарифу України, встановленого Законом України "Про Митний тариф України" від 19.10.2022 № 2697-IX, класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється за такими правилами:
1. Назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТ ЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил:
2. (a) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного;
(b) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.
3. У разі якщо згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prіma facіe) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:
(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де подається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;
(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови що цей критерій можна застосувати;
(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (a) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.
4. Товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються.
З вищезазначеного вбачається, що при віднесенні товару до тієї чи іншої позиції необхідно виходити з більш конкретного опису товару, тобто саме характеристики товару є визначальними для класифікації товару відповідно до УКТ ЗЕД.
Відповідно до статті 256 МК України, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.
Рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було задекларовано нову автоматичну штанцювальну машину TD800S, сер.ном.Y829040, призначену для тиснення (конгреву) рельєфу, включаючи шрифт Брайля, бігування, висікання паперу, картону, гофрокартону при виготовленні упаковки (коробок, ящиків та інше) за допомогою стиснення паперової заготовки між двох плит до однієї з яких прикріплена матриця, не має в своїй комплектації ножів, ріжучих пристроїв, без функції друку, макс.формат 800х580мм, швидкість 7000 аркушів/год, споживана потужність 15кВт. У частково розібраному стані на час транспортування. Торговельна марка: Yawa. Країна виробництва: CN. Виробник: Shanghai Yawa Printing Machinery Co., Ltd.
В графі 33 "Код товару" ЕМД № 25UA500500013316U0 позивач вказав код УКТ ЗЕД 8441800000.
З рішення № 25UA50050000028-КТ від 30.04.2025 вбачається, що відповідач, виходячи з положень статті 69 МК України, визначив код товару УКТ ЗЕД 8441107000.
Разом з тим, відповідно до наказу Держмитслужби від 14.07.2020 № 256 "Про затвердження Пояснень до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності", товарна категорія 84411070 включає машини з трьома ножами, встановленими під кутом 90 градусів одне до одного, які використовуються для підрізання книжкових блоків. Два ножі одночасно підрізають верхній та нижній край книжкового блоку, а потім третій ніж підрізає бічний край або навпаки.
При цьому, відповідно до інформації, зазначеної в Специфікації № YW24-019/01 від 10.01.2025: "Автоматична штанцювальна машина застосовується в оздоблювальних процесах, призначена для високопродуктивного тиснення (конгреву) рельєфу, включаючи шрифт Брайля, бігування, висікання паперу, картону, гофрокартону при виготовленні упаковки (коробок, ящиків та інше) за допомогою стиснення паперової заготовки між двох плит, до однієї з яких прикріплена матриця. Матриця може бути виконана в різних конфігураціях, що дозволяє виконувати широкий спектр малюнків. Машина працює за принципом "плоскої" роботи і дозволяє в одному циклі з прямокутної заготовки отримати на виході заготовку з тисненням, включаючи шрифт Брайля, бігуванням, висічкою.
Машина не має в своїй комплектації ножів, ріжучих пристроїв. Без функції друку.
У частково розібраному стані на час транспортування.
Самонаклад штатно має систему безперервного завантаження паперу. Каскадна подача листа проводиться пневматичною головкою з стопи за задню кромку. Головка самонакладу складається з двох відокремлюючих присосів, двох подаючих присосів, заднього роздуву, притримуючого упору. Точна система регулювання дозволяє налаштувати даний механізм на роботу з будь-якими матеріалами - в т.ч. гофрокартоном, папером з вторсировини, каширувальним картоном і т.д. Машина містить ліві і праві автомати бічного рівняння. Бічне і переднє регулювання рівняння може проводиться на ходу машини. Після вирівнювання паперу механізмом тягнучого типу на столі самонакладу, ланцюговий транспортер проводить листи через машину до приймально-вивідного пристрою. На подаючому столі встановлений датчик подвійного листа і індикатор швидкості. При збої в подачі листа натиск автоматично відключається.
Машина оснащена зручним висувним механізмом для зміни рамок зі штампами. Після викочування рамки на стіл, він перевертається на 180 градусів для зручності монтажу. Привід плити здійснюється здвоєним кривошипно-шатунними механізмами, що гарантують високу рівномірність тиску. Спеціальний електронний пристрій виконує синхронізацію роботи конвеєра і руху матриці, забезпечуючи точність 0.1мм на будь-яких швидкостях роботи машини.
Рух нижньої плити є хвилеподібним, що знижує динамічні навантаження на елементи машини. Пристрій мікрометричного приведення дозволяє регулювати відстань між плитами і їх паралельність в діапазоні від ± 0.5 мм. Це ж пристрій в разі спрацювання захисту максимально розводить плити для зниження ймовірності пошкодження вузлів машини. Технічно механізм регулювання реалізований на базі крокового електродвигуна і кулько-гвинтової втулки. Швидкодіюча пневматична муфта в приводі гарантує швидку зупинку машини в разі нештатної ситуації. Має закриту конструкцію, з максимальним ступенем захисту оператора.".
Згідно з листом виробника від 25.04.2025 "ПРИНЦИП ДІЇ МАШИНИ TD800S": "Автоматична штанцювальна машина TD800S призначена для високопродуктивного тиснення, біговки та висікання паперу, картону, гофрованого картону при виготовленні упаковки (коробок, ящиків та інше) за допомогою стиснення паперової заготовки між двома плитами до однієї з яких прикріплена матриця. Матриця може бути виконана у різних конфігураціях, що дозволяє виконувати широкий спектр малюнків. Машина працює за принципом "плоскої" роботи і дозволяє в одному циклі з прямокутної заготовки отримати на виході заготівлю з тисненням, включаючи шрифт Брайля, бігівкою та висіканням.
Заготівлі (з попередньо нанесеною печаткою іншою машиною) форматом від 310х310мм до 800х580мм, щільністю 80-2000 гр/кв.м завантажуються в каскадний самонаклад машини у вигляді стапеля. Тут вакуумна головка за допомогою присосів піднімає та відокремлює один верхній лист зі стопи та подає його на стіл рівняння.
Стіл рівняння за допомогою двох бічних марок (що тягне та штовхає) дозволяє точно позиціонувати заготівлю за двома напрямками - по одній зі сторін та передньому упору. Далі вона передається за передню кромку таскалкам у захоплення ланцюгового транспортера, який проводить аркуш у робочу зону (тиснення, висікання, биковки) і далі через всю машину до приймального стапеля.
Процес тиснення, висікання, біговки висікання відбувається за допомогою придавлювання (плоский удар) одного листа штанцевою плитою до висікального штампу (або ще називають штанцформа). Максимальний тиск становить 200т. У приймально-вивідному пристрої машини відбувається укладання листів у стопу.
На виході листи залишаються у вихідному форматі, при цьому мають виконане тиснення, біговку або висікання. На даній машині виконується проміжна робота, після даної машини, заготівля обробляється вручну і відправляється для завершення на інше обладнання (наприклад, машину, що фальцювально-склеює, для отримання готової коробки).
Машина оснащена автоматичною системою мастила з можливістю виставлення кількості олії та періодами між подачею олії.
Машина не має у своїй комплектації ножів, ріжучих пристроїв.
При постачанні машина не комплектується штанцформами, вони виготовляються на замовлення на підприємстві ТОВ "Штанц-технологія" на вул. Греківська, 102, 61010, м. Харків, Україна.
Приклади роботи даного пресу:
Конгревне тиснення (embossing) - надання рельєфу (у бік спостерігача) спресуванням матеріалу між кліше для конгрева (матриці) і пуансоном (контрматриці, частини у відповідь), включаючи нанесення шрифту Брайля. Зображення робиться опуклим.
Зворотний конгрев (англ. debossing) - тиснення, у якому зниження зображення виконується нижче рівня матеріалу (тобто убік від спостерігача). У такий спосіб можна робити на папері, наприклад, ефектні сліди, що ніби продавили лист.
Біговка - продавлювання тупою лінійкою ліній згину - бігів. Біговка виконується на листівках, брошурах, на обкладинках і листівках, що фальцуються, з метою формування лінії згину на різних матеріалах. Завдяки бігівці сторони матеріалу легко і рівно відгинаються. Біговка призначена для надання додаткової міцності згину, а також захищає згин багатошарового картону від розтріскування. Крім того, спрощує та полегшує подальше фальцювання, сприяє покращенню розкриття друкованих видань, знижує жорсткість матеріалу (наприклад, пакувального паперу або картону) на лініях згину. Висікання робиться аналогічно бігівці, шлях тиску штанцевої форми виробляються надсічки, при цьому лист не розділяється.
Машина не призначена для розрізання та поділу листів, формат на виході залишається без змін, так як при відділенні будь-якої частини захвату не зможуть транспортувати частину заготовки до приймально-вивідного пристрою, також відокремлені частини можуть застрягати та заважати роботі машини.".
Вказана вище інформація корелюється з керівництвом з експлуатації автоматичної штанцювальної машини TD800S, копія якого міститься в матеріалах справи та яке було надане позивачем відповідачу разом з митною декларацією.
На підставі наявних у справі доказів судом встановлено, що автоматична штанцювальна машина TD800S не має ріжучих механізмів та функції різання.
Також, з матеріалів справи вбачається, що на підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач разом з позовною заявою надав висновок експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи № 15/06/2025 від 20.06.2025, з якого вбачається, що на вирішення експертизи було поставлене таке питання: "Яким характеристикам відповідає товар - Автоматична штанцювальна машина TD800S - 1 шт., серійний номер Y829040, торговельна марка: Yawa, країна виробництва: CN, виробник: Shanghai Yawa Printing Machinery Co., Ltd. згідно з Українським класифікатором товарів зовнішньоекономічної діяльності?".
За змістом частин 1-2 статті 101 КАС України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.
Положення частини 3 статті 101 КАС України передбачають, що висновок експерта може бути наданий, зокрема, на замовлення учасника справи.
Відповідно до частин 6-7 статті 101 КАС України, у висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Згідно з частиною 1 статті 104 КАС України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.
Норми частини 6 статті 104 КАС України визначають, що у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Колегія суддів зазначає, що висновок експерта № 15/06/2025 від 20.06.2025 складений судовим експертом Гавриловою К.В., яка має відповідне свідоцтво № 1917 та відомості про яку містяться в Реєстрі атестованих судових експертів, а також такий відповідає вимогам статей 101, 104 КАС України, а саме зазначено, що висновок підготовлений для подання до суду, а експерт попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
З вищезазначеного вбачається, що висновок експерта № 15/06/2025 від 20.06.2025 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи є належним та допустимим доказом у справі та береться судом до уваги.
Так, з висновку експерта № 15/06/2025 від 20.06.2025 вбачається, що Автоматична штанцювальна машина TD800S - 1 шт., серійний номер Y829040, торговельна марка: Yawa, країна виробництва: CN, виробник: Shanghai Yawa Printing Machinery Co., Ltd. згідно з Українським класифікатором товарів зовнішньоекономічної діяльності відповідає вимогам товарної позиції 8441, зокрема підпозиції 8441800000.
Це підтверджується як відповідністю технічних та функціональних характеристик обладнання вимогам цієї товарної позиції, так і неможливістю його класифікації в інших товарних позиціях, зокрема 8443.
Неможливість класифікації за кодом 8441107000 обґрунтована відсутністю в досліджуваній машині різальних механізмів (ножів, різаків) та функції різання.
Отже, з вищезазначеного вбачається, що позивач здійснив декларування імпортованого товару відповідно до вимог чинного законодавства, у тому числі, щодо визначення коду УКТ ЗЕД. Водночас митний орган не підтвердив належними та допустимими доказами наявність підстав для зміни вказаного позивачем коду товару УКТ ЗЕД, що свідчить про протиправність рішення № 25UA50050000028-КТ від 30.04.2025, а тому останнє належить скасувати.
Щодо позовних вимог в частині скасування рішення про коригування митної вартості № UA500500/2025/000218/2 від 22.05.2025, колегія суддів зазначає наступне.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 Митного кодексу України).
За змістом частини 1 статті 51 Митного кодексу України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно з частинами 1-5 статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант на письмову вимогу митного органу зобов`язаний протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Стаття 53 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Отже, митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості лише за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, які зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта.
Ненадання витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 05.03.2019 по справі № 815/143/17, від 09.04.2019 по справі № 825/1575/17.
У постанові від 19.02.2019 у справі № 805/2713/16-а Верховний Суд зазначив, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Судовим розглядом встановлено, що контролюючим органом прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару з наступних підстав:
- платіжні інструкції в іноземній валюті або банківських металах від 23.12.2024 № 101, від 09.01.2025 № 102 не можуть бути взяті до уваги як документи, що підтверджують факт оплати за оцінювані товари, оскільки не містять відомостей про підпис(и) власноручні або ID-ключ особи платника та ID-ключ уповноваженої особи банку;
- банківські платіжні документи не може бути взято до уваги у якості банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару та підтверджувати факт оплати, оскільки у графі "DETAILS OF PAYMENTS" документу зазначено лише Контракт № YW-04 від 20.12.24 та відсутнє посилання на інвойс, що не відповідає вимогам пункту 15 розділу ІІ постанови Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216 щодо повноти інформації про платіжну інформацію, та не дає змоги ідентифікувати такі документи з оплатою за оцінюваний товар;
- в копії декларації країни відправлення від 24.01.2025 № 310120250519484288 відсутнє посилання на комерційні документи (рахунок-фактура (інвойс), зовнішньоекономічний договір (контракт)), тобто неможливо ідентифікувати поставку товару.
Щодо доводів відповідача про недоліки платіжних інструкцій в іноземній валюті, колегія суддів зазначає наступне.
Так, подані позивачем платіжні інструкції сформовані в електронній формі за допомогою сервісу клієнт-банк та містять усі обов`язкові реквізити. Перерахування коштів здійснено з застосуванням засобів міжнародної електронної платіжної системи SWIFT, також в платіжних інструкціях вказано відповідний код платежу. У платіжних інструкціях в іноземній валюті від 23.12.2024 № 101, від 09.01.2025 № 102 міститься посилання на контракт, зазначено дату операції, суми операції у валюті, найменування банку відправника та банку отримувача, код відправлення. У платіжних інструкціях міститься графа "Підпис платника/ініціатора", у якій вказано, що "Підписано з використанням електронного підпису" та зазначено прізвище, ім`я та по-батькові керівника позивача - ОСОБА_1 , та дату. В свою чергу, позивач не має можливості впливати на форму та зміст платіжних документів.
Відповідно до частини 2 ст. 40 Закону України "Про платіжні послуги", платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції.
Частиною 7 ст. 40 Закону України "Про платіжні послуги" визначено, що Національний банк України у своїх нормативно-правових актах визначає обов`язкові реквізити платіжних інструкцій, особливості їх оформлення, захисту, прийняття до виконання.
Постановою Правління Національного банку України 28.07.2008 № 216, а саме Розділом 2 - Порядок оформлення платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, пунктом 14 передбачено обов`язкові реквізити, які має містити платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах, зокрема у підпункті 13 зазначено, що платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах, оформлена ініціатором в електронній або паперовій формі, повинна містити такі обов`язкові реквізити: підпис(и) [власноручний(і)/електронний(і)] відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має (ють) право розпоряджатися рахунком, або код автентифікації.
Зі змісту вказаних норм вбачається, що чинне законодавство не містить вимог про обов`язкову наявність відомостей у платіжних документах про ID-ключ особи платника та ID-ключ уповноваженої особи банку.
Отже, твердження митного органу про невідповідність наданих платіжних інструкцій Постанові НБУ № 216 від 28.07.2008 є безпідставним.
У постанові від 17 квітня 2018 року по справі № 815/329/17 Верховний Суд зазначив, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01 березня 2023 року по справі № 420/18880/21.
У постанові від 11 червня 2019 року по справі № 813/1755/17 Верховний Суд зазначив, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а, відтак, суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Судовим розглядом встановлено, що факт здійснення оплати підтверджується також банківськими виписками від 23.12.2024 та від 09.01.2025, які засвідчені уповноваженою особою банку та спростовують твердження відповідача про відсутність оплати вартості товару.
Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що подані позивачем платіжні інструкції підтверджують факт оплати.
Щодо доводів контролюючого органу про відсутність посилання на інвойс в платіжних інструкціях в іноземній валюті, колегія суддів зазначає наступне.
Так, відповідно до п. 15 розділу Постанови НБУ № 216 від 28.07.2008, платник заповнює реквізит "Призначення платежу" платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіжну операцію та документи, на підставі яких вона здійснюється. Повноту інформації забезпечує платник з урахуванням вимог законодавства України.
З вказаної норми вбачається, що в ній відсутня вимога про посилання саме на інвойс.
Натомість, судом встановлено, що в платіжних інструкціях в іноземній валюті від 23.12.2024 № 101, від 09.01.2025 № 102 міститься найменування товару - AUTOMATIC DIE CUTTING MACHINE (Автоматична штанцювальна машина) та посилання на контракт № YW-04 від 20.12.2024, предметом поставки за яким є лише один товар - Автоматична штанцювальна машина TD800S.
У свою чергу, зі змісту інвойсу № YW24-019 від 10.01.2025 вбачається, що в ньому міститься інформація про дані продавця, дані покупця, контракт № YW-04 від 20.12.2024, дані про товар - AUTOMATIC DIE CUTTING MACHINE (Автоматична штанцювальна машина), модель TD800S, серійний номер Y829040, дані про вартість товару - 92000,00 доларів США.
Таким чином, наявними в матеріалах справи документами та наведеними в них відомостями спростовуються твердження відповідача про те, що відсутність в графі "Призначення платежу" посилання на інвойс не дає змоги ідентифікувати такі документи з оплатою за оцінюваний товар. Всупереч доводам відповідача, всі дані узгоджуються між собою, а в документах відсутні будь-які розбіжності, які би впливали на числові значення вартості товару.
Щодо посилання відповідача на відсутність в декларації країни відправлення посилання на комерційні документи (рахунок-фактура (інвойс), зовнішньоекономічний договір (контракт), колегія суддів зазначає наступне.
Так, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 53 МУ України, декларація країни відправлення не є документом, який підтверджує митну вартість товару.
У свою чергу, відсутність у митних деклараціях країни відправлення реквізитів зовнішньоекономічного контракту не є безумовною підставою для наявності сумніву митної вартості товару. Відповідачем не наведено нормативно-правових обґрунтувань, чи є обов`язковим цей реквізит у митній декларації для експорту з Китаю.
Декларант об`єктивно не впливає на питання заповнення митної декларації країни відправлення, відповідно, не може нести негативних наслідків за правильність її заповнення.
Матеріалами справи підтверджується, що товар може бути ідентифікований за іншими обов`язковими реквізитами вантажовідправника, назви товару, його ваги та кількості одиниць тощо та даними в інших документах, які були подані відповідачу.
Крім того, колегія суддів враховує, що наведені відповідачем недоліки не впливають на числові значення розрахунку митної вартості, у зв`язку з чим не можуть бути підставою для коригування митної вартості.
Подібна правова позиція була викладена Верховним Судом в постанові від 10 травня 2023 року у справі № 815/1780/17.
Щодо доводів відповідача про те, що митна вартість оцінюваних товарів скоригована митницею за другорядним (резервним) методом визначення митної вартості, згідно з положеннями ст. 64 МК України, та ґрунтується на митній вартості згідно з МД від 07.03.2024 № 24UA209170018975U2 за ціною угоди на рівні 16,51 дол.США/ за кг нетто, колегія суддів зазначає наступне.
Так, зі змісту оскаржуваного у даній справі рішення убачається, що таке рішення не містить жодних відомостей про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо. Відповідачем вказано лише номер та дату митної декларації, яка стала джерелом інформації для коригування митної вартості, що свідчить про помилковість зазначених доводів відповідача.
Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 21.12.2018 по справі № 815/1670/17.
Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом. (постанови Верховного Суду від 8 лютого 2019 року у справі № 825/648/17, від 20 липня 2023 року у справі № 640/22572/20).
Застосування митним органом відомостей спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України є необґрунтованим, оскільки самі по собі відомості згаданої системи не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів.
Спрацювання АСАУР є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах, само по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників даних АСАУР.
Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів. Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
У свою чергу, відповідач в рішенні про коригування митної вартості посилається на обставини, які не стосуються числового значення заявленої митної вартості.
Верховний Суд (постанова від 09.11.2022 у справі № 815/2162/17) зазначає, що наявність вищої вартості в базі даних не є підставою для відмови від основного методу без обґрунтування. Отже, посилання митного органу на неподання декларантом додаткових документів не відповідають фактичним обставинам справи, а заявлена позивачем митна вартість товарів підтверджується наданими до митного оформлення документами.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду (постанова від 02.07.2020 у справі № 803/916/17), контроль правильності обчислення декларантом митної вартості здійснюють митні органи у визначений законом спосіб у разі наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей "Декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ніш митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість. За таких обставин, Суд вважає обґрунтованими висновки судів першої та апеляційної інстанцій, що позивачем подано до митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не підтверджено належними доводами та доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.".
Враховуючи наведене вище в сукупності, колегія суддів прийшла до висновку про те, що жодних розбіжностей, наявності ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари, не встановлено, адже усі дії щодо ціни підтверджено належними доказами, які містяться у матеріалах справи та надавались митному органу. Дії позивача були послідовним, жодних ознак, які б свідчили про їх невідповідність між собою, не установлено. Відповідачем не підтверджено належними доводами неправильність визначення митної вартості товару позивачем за основним методом, що відповідачем не спростовано, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
Крім того, позивачем було надано до матеріалів справи експертний висновок, складений експертом Харківської ТПП № 25-ЦВ/25 від 27.06.2025, відповідно до якого експерт вказав, що ринкова вартість товару дорівнює вартості товару згідно з контрактною документацією.
Заперечень чи доказів на спростування вказаного висновку відповідачем до матеріалів справи надано не було.
Таким чином, колегія суддів приймає вказаний висновок як належний і допустимий доказ до уваги, оскільки підстав для його відхилення не встановлено.
Щодо позовних вимог в частині скасування карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2025/000416 та №UA500500/2025/000427, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідачем складено дві картки відмови № UA500500/2025/000416 (у зв`язку з визначенням коду УКТ ЗЕД) та № UA500500/2025/000427 (у зв`язку з коригуванням митної вартості).
Згідно зі ст. 256 МК України, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.
Аналізуючи відомості, які містяться в оспорюваних картках відмови, останні, на переконання колегії суддів, не є вмотивованими, оскільки не містять обґрунтування причин відмови.
Колегія суддів повторно відмічає, що позивачем доведено належними, допустимими доказами як правильність обраного коду УКТ ЗЕД, так і митну вартість товару, а, відтак, у відповідача були відсутні підстави для прийняття карток відмови, з огляду на що останні слід визнати протиправними та скасувати.
Відтак, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову ПП "ГЛАЗГО-08".
Щодо стягнення судом першої інстанції витрат на оплату судової товарознавчої експертизи та витрат на оплату експертного висновку торгово-промислової палати щодо вартості товару у розмірі, колегія суддів зазначає наступне.
Як було зазначено вище, на підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач разом з позовною заявою надав висновок експерта № 15/06/2025 від 20.06.2025 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи та експертний висновок Харківської ТПП № 25-ЦВ/25 від 27.06.2025 щодо підтвердження митної вартості товару.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною 1 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Положеннями частини 3 статті 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.
Відповідно до частин 5-6 статті 137 КАС України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).
Частиною першою статті 138 КАС України передбачено встановлення судом розміру витрат, пов`язаних, зокрема, з підготовкою справи до розгляду, на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Зі змісту частин 7, 9 статті 139 КАС України вбачається, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на проведення експертизи підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Згідно з висновками, викладеними Великою палатою Верховного Суду в постанові від 22.11.2023 у справі № 712/4126/22 системний аналіз положень процесуального законодавства дозволяє констатувати таке:
(1) витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, належать до судових витрат;
(2) висновок експерта може бути підготовлений як на підставі ухвали суду про призначення експертизи, так і на замовлення учасника справи;
(3) у разі подання учасником справи до суду висновку експерта, складеного на його замовлення, у такому висновку має бути зазначено, що його підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. При цьому інша сторона може подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, і в разі, якщо суд визнає наявність таких підстав, зазначений висновок не приймається судом до розгляду;
(4) при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта - до чи після звернення позивача до суду із позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи.
Відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ.
Відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (особливо, якщо суд врахував відповідний висновок експерта як доказ), не відповідає вимогам розумності та правової визначеності, «підриває» конструкцію забезпечення передбачуваності застосування процесуальних норм, а тому не є такою, що відповідає верховенству права.
Так, на підтвердження витрат на проведення експертизи у розмірі 15000,00 грн. позивачем було надано копії таких документів:
- договору № 250613-01 від 09.06.2025, укладеного між ПП "ГЛАЗГО-08" та ТОВ "Офіс незалежних експертиз";
- рахунку на оплату № 17 від 09.06.2025;
- платіжної інструкції № 98 від 12.06.2025;
- акту надання послуг № 10 від 23.06.2025.
Також, на підтвердження витрат на підготовку експертами Харківської ТПП експертного висновку щодо митної вартості в розмірі 4200,00 грн. позивачем було надано копії таких документів:
- рахунку на оплату № 25-ЦВ/25 від 25.06.2025;
- платіжної інструкції № 104 від 25.06.2025;
- акту надання послуг № 25-ЦВ/25 від 30.06.2025.
З огляду на те, що наведені висновки були предметом дослідження у суді під час розгляду справи, факти надання таких висновків підтверджуються відповідними доказами, стосувалися предмету спору, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відшкодування позивачу витрат на їх підготовку.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 20.01.2022 по справі № 640/9076/21.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін (п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України).
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.11.2025 по справі № 520/17783/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		С.П. Жигилій	
Судді	   	Т.С. Перцова   Я.М. Макаренко