Справа № 204/2953/25
(2/199/606/26) 

РІШЕННЯ
Іменем України

16.02.2026 

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді Спаї В.В.,
секретар судового засідання Воробйов О.С., 

у відсутності учасників справи, 

розглянувши в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ: 
Позивач звернувся до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що надав у борг відповідачу позику - грошові кошти в розмірі 15000,00 дол. США на строк до 22.03.2021 р., про що відповідач надав розписку, в якій відповідач також підтвердив зобов`язання повернути борг до 22.03.2021 р., втім, позика не повернута. 
Предмет позову становить вимога про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в розмірі 15 000,00 доларів США з перерахунком суми, що підлягає сплаті у гривнях за офіційним курсом долару США на день платежу. 

Відповідач позов не визнав, про що надав відзив на позовну заяву (а.с. 51), в якому зазначив про фіктивність наданого позивачем письмового доказу - розписки від 22.03.2021 р., наголошуючи також на тому, що у відповідача не було підстав позичати грошові кошти у відповідача, адже на його рахунках було достатньо коштів. 
В судове засідання, в якому ухвалено судове рішення, сторони не з`явилися. 
Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутності. 
Відповідач про причини відсутності не сповістив. 

Процесуальні дії у справі:
-ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 27.05.2025 р. прийнято до розгляду цивільну справу;
-ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 27.05.2025 р. позов  залишено без руху;
-ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 29.05.2025 р. відкрито провадження у цивільній справі, постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження;
-ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 12.08.2025 р. призначено судово – почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено судовим експертам Дніпропетровського науково – дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, на вирішення якої поставлено питання: чи виконаний підпис у розписці від 22.03.2021 р. ОСОБА_2 ; 
-ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 10.12.2025 р. поновлено провадження у цивільній справі.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України, зокрема, розписки, 22.03.2021 р. між сторонам в даній справі було укладено договір позики, оформлений розпискою, за яким відповідач отримав у власність від позивача в борг грошові кошти в розмірі 15 000,00 дол. США, які зобов`язався повернути до 22.03.2022 р. 
Відповідач не виконав прийнятого на себе грошового зобов`язання щодо сплати боргу у строк, обумовлений договором: до 22.03.2022 р.
Відповідач заперечує проти позову, посилаючись на фіктивність наданого позивачем письмового доказу – розписки від 22.03.2021 р., а також зазначаючи про те, що документ, наданий позивачем в якості доказу виникнення боргових зобов`язань, тобто розписка від 22.03.2021 р., є фіктивною, оскільки у вказану дату позивач не передавав відповідачу коштів, як і не позичав йому кошти в іншій день (а.с. 51 – 52). 
За клопотанням представника відповідача судом була призначена судово - почеркознавча експертиза, на вирішення якої поставлено питання: чи виконаний підпис у розписці від 22.03.2021 р. ОСОБА_2 . 
Судова експертиза була проведена; згідно з висновком експерта від 24.11.2025 р. №2538-25, рукописний текст розписки від імені ОСОБА_2 , який починається зі слів: «Я, ОСОБА_2 , паспорт …» та закінчується словами: «Срок до 22.03.2022 г. ОСОБА_3 (підпис)», виконаний самим ОСОБА_2 . 
Відповісти на питання: «Чи виконано підпис від імені ОСОБА_2 у розписці від 22.03.2021 р. у нижньому правому куті під рукописним текстом самим ОСОБА_2 чи іншою особою?» - не надається за можливе з причин, які викладені в дослідницькій частині. 
Згідно з дослідницькою частиною висновку експерта, виявлені збіжні ознаки мають низьку ідентифікаційну значимість, що обумовлено простотою будови елементів підпису та малою кількістю графічного матеріалу, тому у сукупності
комплекс ознак, необхідних для категоричного позитивного висновку, вони не утворюють певний комплекс ознак, необхідних для категоричного позитивного висновку.
Виявлені розбіжні ознаки малочисельні, малоінформативні та у своїй сукупності також не утворюють стійкий комплекс ознак, необхідний для категоричного негативного висновку.
При оцінці результатів порівняльного дослідження встановлено, що ні збіжні, ні розбіжні ознаки почерку не утворюють сукупності,
достатньої для будь якого категоричного або імовірного висновку.
Згідно вказаному висновку судового експерта, ґрунтуючись на вище викладеному, відповісти на питання «Чи виконано підпис від імені ОСОБА_2 у розписці від 22.03.2021 у нижньому правому куті під рукописним текстом, самим ОСОБА_4 , чи іншою особою?» не надається можливим. 
Правовідносини між учасниками справи виникли з договору позики та регулюються ст. 202, ч. 1 та ч. 2 ст. 524, ст. 526, ч. 1 ст. 527, 509, ст.ст. 599 - 601, 604 - 609, 1046, ч. 2 ст. 1047, ч. 1 ст. 1049 ЦК України. 
Суд, дослідивши докази в межах заявлених суду позовних вимог, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, враховуючи наступне. 
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
У відповідності до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 530 ЦК України встановлено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час; боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Згідно зі ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша,третя статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).
Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують, і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).
За наведених вище обставин суд дійшов висновку про наявність між сторонами правовідносин, які випливають з договору позики, оскільки наявна у позивача розписка підтверджує факт передачі позивачем грошових коштів у розмірі 15 000,00 дол. США відповідачу. При цьому факт власноручного написання рукописного тексту розписки, який починається зі слів: «Я, ОСОБА_2 , паспорт …» та закінчується словами: «Срок до 22.03.2022 г. ОСОБА_3 (підпис)», виконаний самим ОСОБА_2 , підтверджується вказаним висновком експерта. 
Відповідач не надав доказів у розумінні ст.ст. 76 – 80 ЦПК України, які би спростували обставину написання ним 21.03.2021 р. тексту розписки, оригінал якої перебував у володінні позивача до проведення у справі судової експертизи (а.с. 151). Наявність оригіналу боргової розписки у кредитора свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконано. 
Щодо заперечення відповідача проти позову, зокрема посилання про те, що у нього не було підстав позичати грошові кошти у відповідача, адже на його рахунках було достатньо коштів, то згадане ним не доведено. 
За ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові ВС від 22.02.2023 (справа №638/5333/19) зазначено, що: «згідно зі ст. 1047 ЦК договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, — незалежно від суми. Стаття 207 ЦК встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Згідно з ч. 1 цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами)».
Щодо підпису відповідача у розписці від 21.03.2021 р., то, заперечуючи проти позову, представник відповідача клопотав про призначення судово – почеркознавчої експертизи, яка була призначена та проведена, та згідно з висновком якої судовий експерт повідомив про неможливість надання відповіді на питання чи виконаний підпис у розписці від 22.03.2021 р. ОСОБА_2 , посилаючись на простоту будови елементів підпису та малу кількість графічного матеріалу, зазначив водночас, що виявлені збіжні ознаки мають низьку ідентифікаційну значимість. В даній справі зразки для почеркознавчої експертизи (вільні, умовно-вільні та експериментальні) надавалися особисто відповідачем, адже саме його підпис та почерк підлягали дослідженню. 
За ст. 89 ЦПК України (ч. 1 та ч. 2) суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
На суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були. 
Отже, оцінюючи висновок судового експерта в сукупності з іншими доказами у справі, суд враховує, що відповідач не надав доказів наявності у нього грошових коштів на рахунках, адже серед іншого саме цим він обґрунтовував заперечення проти позову, а також те, що відповідач не спростував написання саме ним тексту розписки, а надання висновку щодо особи, яка виконала підпис, не було можливим через малу кількість графічного матеріалу, наданого саме відповідачем. 
Відтак, вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень позивача, твердження позивача заслуговують довіри.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1).
Оскільки доказів сплати заборгованості відповідачем суду не надано, вочевидь порушення прав позивача з боку відповідача, у зв`язку з чим вимога позову про стягнення з відповідача 15 000,00 дол. США, яка станом на 16.02.2026 р. становить 647 400,00 грн. (https://bank.gov.ua/ua/markets/exchangerates) на користь позивача підлягає задоволенню. 
Стосовно розподілу судових витрат. 
Позивачем понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі , які відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено повністю, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. 

Щодо розподілу судових витрат.
Позивачем понесені судові витрати пооплаті судового збору в розмірі 4972,74 грн. (а.с. 6), які відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено повністю, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. 
Керуючись ч. 1 та ч. 3 ст. 3, ст. 13, ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 19, ст.ст. 23, 89, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 258, ст.ст. 264 - 265, ст. 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити повністю. 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) заборгованість за договором позики від 22.03.2022 р. в розмірі 647 400 (шістсот сорок сім тисяч чотириста) грн. 00 коп. 

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 4972 (чотири тисячі дев`ятсот сімдесят дві) грн. 74 коп. 

Дата виготовлення повного судового рішення 26.02.2026 р. 

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя      В.В.Спаї