Головуючий І інстанції: Рубан В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 р. 	Справа № 520/3367/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,
Суддів: Катунова В.В. , Подобайло З.Г. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2025, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 10.12.25 по справі № 520/3367/25
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до  Головного управління ДПС у Харківській області   
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 09.05.2024 року №0/25474/24-19.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 09.05.2024 року №0/25474/24-19 є протиправним та необґрунтованим, оскільки відповідачем прийнято таке податкове повідомлення-рішення з порушеннями чинного законодавства.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2025 адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення - задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 09.05.2024 року №0/25474/24-19.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 968 грн. 96 коп.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення 09.05.2024 № 0/25474/24-19 10.05.2024 було надіслано позивачу у порядку, визначеному ст. 42 ПК України на адресу: АДРЕСА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення 10.05.2024 (поштове відправлення № 0600918824275) та повернуто Укрпоштою за зворотною адресою 25.05.2024, у зв`язку з закінченням строку зберігання. Отже, воно фактично вручено відповідно до вимог ПК України 25.05.2024.
Також, представник відповідача зазначає, що оскільки ФОП ОСОБА_1 в 2023 році протягом 6 місяців (липень-грудень) не застосовував особливості оподаткування, встановлені п. 9 підрозділу 8 розділу XX «Перехідні положення» ПК України (3 група 2%) та з 01.07.2023 був платником єдиного податку другої групи, то граничний обсяг доходу для такого платника на 6 місяців 2023 року становитиме 2793900,00 грн (5 587 800,00 грн : 12 місяців календарного року * 6 місяців (з липня по грудень), протягом яких позивач не застосовував особливості оподаткування, встановлені п. 9 підрозділу 8 розділу XX «Перехідні положення» ПК України та перебував платником єдиного податку другої групи).
Відповідно до поданої декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за 2023 рік загальний обсяг доходу (код рядка 03,08) становить - 3 146 731,20грн, отже сума перевищення обсягу доходу становить 352 831,20 грн (3 146 731,20 грн - 2793900, 00 грн).
Перевіркою встановлено, що сума єдиного податку, зазначена позивачем в податковій декларації за 2023 рік є меншою ніж визначено за результатами камеральної перевірки, що призвело до заниження суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету.
За висновками перевірки показників податкової декларації платником єдиного податку перевищено протягом календарного 2023 року обсяг доходів, встановлений п.п.2 п. 291.4 ст. 291 ПК України з урахуванням п.п. 9-1.4.3 п. 9-1 підрозділу 8 розділу XX "Перехідні положення" ПК України у розмірі 352 831,20 грн, відповідно занижено суму єдиного податку за ставкою 15%, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду в розмірі 52924,68 грн.
Позивач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначає, що не погоджується з доводами апеляційної скарги про пропуск строку звернення до суду, оскільки позивач був мобілізований для проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 . Більше того, станом як на момент подання позову, так і на час подання відзиву, позивач продовжує проходити військову службу.
На переконання позивача, міст апеляційної скарги не відповідає вимогам статті 308 КАС України, оскільки не містить належних і конкретних доводів щодо незаконності або необґрунтованості рішення суду першої інстанції, а фактично зводиться до загального викладення норм податкового законодавства без їх співвіднесення з мотивувальною частиною судового рішення.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ФОП ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ДПС як фізична особа - підприємець; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; основним видом діяльності є - оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням (КВЕД: 46.69).
Відповідно до Реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_1 зареєстрований як платник єдиного податку. В 2023 звітному році з 02.01.2023 року по 01.07.2023 - зареєстрований платником єдиного податку 3 групи з особливостями оподаткування на період дії воєнного, надзвичайного стану в Україні (ставка 2 відс.) та з 01.07.2023 по 31.12.2023 - платником єдиного податку 2 групи.
ФОП ОСОБА_1 подано податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за 2023 рік, дата подання 26.02.2024, реєстраційний номер 9384327673 з позначкою «звітна», в якій самостійно задекларовано суму обсягу доходу платника єдиного податку другої групи (рядок 03, 08) у розмірі 3 146 731,20грн.
29.03.2024 ГУ ДПС проведено камеральну перевірку показників поданої Податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи - підприємця, в ході якої встановлено перевищення ФОП ОСОБА_1 обсягу доходу, визначеного у підпункті 2 пункту 291.4 статті 291 ПКУ для платників єдиного податку 2 групи, та не зазначення в податковій декларації податкового зобов`язання по єдиному податку за ставкою 15 відсотків (рядок 04, 09, 12, 14.1, 14) із суми перевищення обсягу доходу, визначеного п. п. 9-1.4.3 п. 9-1 підрозділу 8 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.
На підставі вказаного акту перевірки, ГУ ДПС прийнято податкове повідомлення - рішення від 09.05.2024 №0/25474/24-19, яким згідно до пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58, п. 123.1 ст. 123 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Єдиний податок з фізичних осіб» на загальну суму 58217,15грн (за податковим зобов`язанням - 52924,68грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 5292,47грн (10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання).
Не погодившись із винесеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що підпунктом 9-1.4.3 підрозд. 8 розд. ХХ "Перехідні положення" ПКУ визначено, що у 2023 звітному році обсяг доходу для відповідної групи платників єдиного податку, встановлений п. 291.4 ПКУ, визначається пропорційно до кількості календарних місяців поточного календарного року, протягом яких платник єдиного податку не застосовував особливості оподаткування, встановлені п. 9 підрозд. 8 розд. ХХ "Перехідні положення" ПКУ.
Отже, податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 09.05.2024 року №0/25474/24-19, є протиправним та підлягає скасуванню.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України.
Пунктом 61.1 ст. 61 ПК України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
За пп. 62.1.3 п.62.1 ст.62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1. статті 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Абзацом 1 п.75.1.ст. 75 ПК України встановлено право контролюючих органів на проведення камеральних, документальних (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичних перевірок.
Відповідно до п. п.14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.
Платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом (п.15.1 ст. 15 ПК України).
За п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до ст. 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.
Відповідно до п.36.5. ст. 36 ПК України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
За змістом положень статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.
Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку визначено Главою 1 «Спрощена Система оподаткування, обліку та звітності» розділу XIV ПК України.
В силу пункту 291.2 статті 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
Відповідно до пункту 291.4 статті 291 ПК України, суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку:
1) перша група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року;
2) друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:
не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;
обсяг доходу не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Станом на 01 січня 2023 року мінімальна заробітна плата становила 6700,00 грн., а отже, граничний обсяг доходу платника податку 2 групи на спрощеній системі оподаткування становив 5 587 800,00 грн.
З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що ФОП ОСОБА_1 з 02.01.2023 по 01.06.2023 перебував на спрощеній системі оподаткування - 3 група зі ставкою 2%, а з 01.06.2023 перебуває на спрощеній системі оподаткування 2 група зі ставкою 10%.
Тобто, ФОП ОСОБА_1 протягом 7 місяців не застосовував особливості оподаткування встановлені пунктом 9 підрозділу 8 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України.
Так, 30 грудня 2022 року подано заяву про застосування спрощеної системи оподаткування та перехід з 02 січня 2023 року на спрощену систему оподаткування за 3 групою зі ставкою єдиного податку у відсотках до доходу розміром 2%.
Щодо аргументів апеляційної скарги відповідача, що ФОП ОСОБА_1 в 2023 році протягом 6 місяців (липень-грудень), не застосовував особливості оподаткування, встановлені п. 9 підрозділу 8 розділу XX «Перехідні положення» ПК України (3 група 2%), колегія суддів зазначає наступне. 
З матеріалів справи встановлено, що в Акті від 29.03.2024 ГУ ДПС у Харківській області зазначено, що позивач зареєстрований платником єдиного податку: 3 група 2% з 02.01.2023 по 01.07.2023; 2 група 10% з 01.07.2023.
Проте, відповідно до абзацу 2 підпункту 9.9 пункту 9 підрозділу 8 "Особливості справляння єдиного податку та фіксованого податку" розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України платник податку має право самостійно (шляхом подання заяви) відмовитися від використання особливостей оподаткування передбачених цим пунктом, з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому прийнято таке рішення. У такому разі платник податків вважається таким, що застосовує систему оподаткування, на якій він перебував до обрання особливостей оподаткування, передбачених цим пунктом, крім випадку якщо у заяві про відмову від використання особливостей оподаткування передбачених цим пунктом, платник податку зазначив про перехід на сплату інших податків і зборів.
Дана норма не встановлює строки, в які повинна бути подана заява про відмову від використання особливостей оподаткування, але дозволяє застосовувати ту систему оподаткування, на якій він перебував до обрання особливостей оподаткування з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому прийнято таке рішення, тобто у разі подання такої заяви в травні 2023 з 01.06.2023.
ФОП ОСОБА_1 подав 30 травня 2023 року електронну заяву про повернення на оподаткування, на якій він перебував до обрання особливостей оподаткування, а саме на 2 групу зі ставкою 10% з 01 червня 2023 року. за формою, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 16 липня 2019 року № 308.
У заяві зазначено про відмову від використання особливостей оподаткування 3 групи (2%) та повернення до системи оподаткування, на якій він перебував раніше, тобто до 2 групи зі ставкою 10% з 01.06.2023 року.
Отже, ФОП ОСОБА_1 застосовував зазначену систему оподаткування з першого дня місяця, наступного за місяцем подання заяви, тобто з 01 червня 2023 року.
Таким чином, відповідно до підпункту 9-1.4.3. пунктом 9-1 підрозділу 8 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України, граничний обсяг доходу ФОП Диль на спрощеній системі оподаткування 2 група зі ставкою 10% за 2023 рік - 3 259 550,00 грн. (5 587 800,00 грн./ 12 місяців)*7 місяців = 3 259 550,00 грн).
Згідно з податковою декларацію платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 від 26.02.2024 за 2023 рік задекларовано наступні показники господарської діяльності для платників єдиного податку 2 групи (розділ ІІІ):
обсяг доходу за звітний (податковий) період (згідно з підпунктом 2 пункту 291.4 статті 291 ПКУ ) у сумі - 3 146 731,20грн, обсяг доходу, що оподатковується за ставкою 15 відсотків, згідно з пунктом 293.4 статті 294 ПКУ) - 0 гривень.
Відтак, позивачем не перевищено суми доходу від здійснення діяльності на спрощеній системі оподаткування (2 група) за 2023 рік, у зв`язку з чим відсутні підстави донарахування податкових зобов`язань.
Для платників, які застосовували пільговий режим 2% у 2023 році, обсяг граничного доходу визначався за спеціальним правилом:
Підпункт 9-1.4.3 пункту 9-1 підрозділу 8 розділу XX ПКУ встановлює, що у 2023 році граничний дохід визначається пропорційно до кількості місяців, протягом яких платник не застосовував пільговий режим 2%.
Підпункт 9-1.4.3 пункту 9-1 підрозділу 8 розділу XX ПКУ прямо вказує, що граничний обсяг доходу для платників, які використовували ставку 2%, розраховується пропорційно до періодів звичайного оподаткування, тобто місяців, коли не застосовувався пільговий режим.
Законом України від 30.06.2023 №3219-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану" внесено зміни з 01.08.2023, зокрема, до підрозд. 8 розд. ХХ "Перехідні положення" ПКУ, який доповнено новим п. 9-1 щодо особливостей переходу суб`єктів господарювання, які використовували особливості оподаткування, встановлені п. 9 підрозд. 8 розд. ХХ "Перехідні положення" ПКУ, на систему оподаткування, на якій такі платники податку перебували до обрання особливостей оподаткування, передбачених п. 9 підрозд. 8 розд. ХХ "Перехідні положення" ПКУ.
Платники податків, які станом на 31 липня 2023 року використовували особливості оподаткування, встановлені п. 9 підрозд. 8 розд. ХХ "Перехідні положення" ПКУ, та не відмовилися від їх використання самостійно, і до переходу на такі особливості були платниками єдиного податку, з 01 серпня 2023 р. автоматично вважаються платниками єдиного податку тієї групи єдиного податку, на якій вони перебували до моменту переходу на застосування особливостей третьої групи, встановлених п. 9 підрозд. 8 розд. ХХ "Перехідні положення" ПКУ (пп. 9-1.4.1 підрозд. 8 розд. ХХ "Перехідні положення" ПКУ).
Підпунктом 9-1.4.3 підрозд. 8 розд. ХХ "Перехідні положення" ПКУ визначено, що у 2023 звітному році обсяг доходу для відповідної групи платників єдиного податку, встановлений п. 291.4 ПКУ, визначається пропорційно до кількості календарних місяців поточного календарного року, протягом яких платник єдиного податку не застосовував особливості оподаткування, встановлені п. 9 підрозд. 8 розд. ХХ "Перехідні положення" ПКУ.
Крім того, колегія суддів не бере до уваги аргументи апеляційної скарги відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду, виходячи з наступного. 
З матеріалів справи встановлено, що 28.02.2025 ГУ ДПС подано до суду клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку на звернення до суду. 
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.03.2025 судом розглянуто вказане клопотання та залишено позов без руху. Надано позивачу строк на усунення недоліків шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з доказами на підтвердження поважності пропуску строку звернення з позовом. 
12.03.2025 до суду першої інстанції надійшла заява про поновлення строку. Так, представником позивача до матеріалів справи було подано заяву про усунення недоліків, у якій були викладені причини пропуску строку на звернення до суду, належним чином обґрунтовані та підтверджені доказами. 
Зокрема, позивач був мобілізований для проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 .
Зазначена обставина підтверджується довідками про проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 від 25.07.2024 № 8/3218 та від 04.03.2025 № 9/1579 (форма 5, Додаток 21 до Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, підпункт 2.8.4.3), які були долучені до заяви про усунення недоліків.
Правова позиція щодо можливості визнання проходження військової служби поважною причиною пропуску процесуального строку викладена у пункті 57 постанови від 29.11.2024 у справі №120/359/24.
Отже, судом першої інстанції надано оцінку наведеним позивачем причинам пропуску строку звернення до суду та ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.03.2025 поновлено строк на звернення до суду.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 09.05.2024 року №0/25474/24-19, є протиправним та підлягає скасуванню.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2025 по справі № 520/3367/25 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2025 по справі № 520/3367/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	В.В. Катунов   З.Г. Подобайло