ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2026 р. 	Справа № 480/3228/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: П`янової Я.В. , Бегунца А.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.12.2025 (головуючий суддя І інстанції: Н.В. Савицька) у справі №480/3228/25
за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 
до  Міністерства оборони України третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1   
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 ) в своїх інтересах та в інтересах доньки, ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2 ) звернулася з позовом, в якому просила суд: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №51/в від 13.12.2024, в частині відмови у призначенні та виплаті дружині ОСОБА_1 та дитині, ОСОБА_2 , загиблого (померлого) ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок поранення, яке пов`язано із захистом Батьківщини, військовослужбовця ОСОБА_3 , одноразової грошової допомоги;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити дружині ОСОБА_1 та дитині, ОСОБА_2 , загиблого (померлого) ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок поранення, яке пов`язано із захистом Батьківщини, військовослужбовця ОСОБА_3 , одноразову грошову допомогу, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року та Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” в розмірі 15 000 000 грн. та здійснити виплату одноразової грошової допомоги.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 25.12.2025 позов задоволено частково .
Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №51/в від 13.12.2024, в частині відмови у призначенні та виплаті дружині ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 , загиблого (померлого) ІНФОРМАЦІЯ_2 військовослужбовця ОСОБА_3 , одноразової грошової допомоги.
Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяви ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 , про призначення одноразової грошової допомоги від 14.06.2024, з урахуванням висновків суду щодо наявності права у позивача на призначення одноразової грошової допомоги, викладених в даному рішенні суду.
У задоволенні інших вимог - відмовлено.
Міністерство оборони України, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення даної справи, просило скасувати таке рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. 
В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що смерть ОСОБА_3 є наслідком вчинення ним дій у вигляді вживання алкогольних напоїв та перебування у стані алкогольного сп`яніння під час і за місцем проходження ним військової служби, а також є наслідком вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-20 КУпАП.
Вказує про неправильне застосування та порушення судом норм матеріального права. 
Посилається на висновок експерта №217 від 24.10.2023 ОКЗ “Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи”, згідно якого при судово-медично-токсикологічній експертизі крові трупа ОСОБА_3 знайдений етиловий спирт в концентрації в крові-0,45%о.
Зазначає, що смерть ОСОБА_3 знаходиться у причинно - наслідковому зв`язку із вчиненням ОСОБА_3 дій у вигляді вживання алкогольних напоїв та перебування у стані алкогольного сп`яніння під час і за місцем проходження ним військової служби. 
Вважає, що на підставі ст.16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у позивача та її дочки відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги, а тому оспорюване рішення відповідача є законне та обґрунтоване рішення. 
ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилалася на те, що оскаржуване рішення суду в частині задоволення позову є законним та обґрунтованим, а доводи скарги є безпідставними. 
За наслідками апеляційного перегляду даної справи просила залишити скаргу без задоволення, а рішення суду в частині задоволення позовних вимог без змін. 
Третя особа, ІНФОРМАЦІЯ_1 , подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на правомірність рішення відповідача, просить скаргу задовольнити, а рішення суду в частині задоволення вимог скасувати.
Відповідно до ч.1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзивів на апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 є дружиною, а ОСОБА_2 є дочкою загиблого солдата ОСОБА_3 , який проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 з 24.02.2022(а.с.15-16, 18). 
ІНФОРМАЦІЯ_2 солдат ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. 
Відповідно до виписного лікарського свідоцтва про смерть від 27.09.2023 Сумського обласного бюро судово-медичної експертизи про причину смерті, ушкодження внаслідок військових дій від вогнепальної зброї та іншої звичайної зброї.
Актом службового розслідування командира військової частини НОМЕР_1 від 21.11.2023 встановлено, що 23.09.2023 солдат ОСОБА_3 , приданий згідно бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 06.05.2023 № 126 до роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , який на протязі 3-х діб ніс чергування на взводному опорному пункті в н.п. Пожня, відпросився по особистим справам. Під час пересування на власному авто солдат ОСОБА_3 потрапив в засідку та зазнав обстрілу з боку диверсійної групи зс рф, отримавши при цьому тілесні ушкодження несумісні з життям.
Відповідно до Витягу з протоколу засідання штатної 12 Регіональної військово- лікарської комісії №428 від 07.02.2024 (а.с.30) поранення і причина смерті ОСОБА_3 , ТАК, пов`язані з проходженням військової служби. 
Відповідно до висновку експерта №217 від 24.10.2023 ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» при судово-медично-токсикологічній експертизі крові трупа ОСОБА_3 знайдений етиловий спирт в концентрації в крові - 0,45% (проміле) (а.с.31-33).
Позивач, як дружина загиблого, та інтересах доньки загиблого, з метою отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, звернулася до відповідача із відповідною заявою. 
Рішенням Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №51/в від 13.12.2024, у виплаті вказаної грошової допомоги відмовлено (а.с.34).
Підставою відмови, визначено факт виявлення в крові ОСОБА_3 етилового спирту та, відповідно, приписи ст.16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Позивач, вважаючи протиправним та таким, що підлягає скасуванню вищевказане рішення Міністерства оборони України, звернувся з позовом. 
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідача є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України “Про військовий обов`язок і військову службу” №2232-XII від 25.02.1993 (далі по тексту - Закон №2232-XII).
Згідно зі ст.41 Закону №2232-XII, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі по тексту - Закон №2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно з ч.1 ст.16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до пп.1 п.2 ст.16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. 
Відповідно до ст.16-1 Закону № 2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.
До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать, зокрема :
діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець).
Згідно п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”. 
Водночас, ст.16-4 Закону №2011-ХІІ визначені випадки, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються - якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Аналогічні приписи містяться в Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві”, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України №975 від 25.12.2013.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є дружиною, а ОСОБА_2 є дочкою загиблого солдата ОСОБА_3 , який проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 (а.с.15-16, 18).
У зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , з метою отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, ОСОБА_1 , діючи в своїх інтересах та інтересах доньки загиблого, звернулася до відповідача із відповідною заявою.
Підставою відмови у виплаті одноразової грошової допомоги слугували доводи відповідача про перебування ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком експерта №217 вих.№145 від 24.10.2023. 
У вказаному рішенні міститься посилання на приписи ст.16-4 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, згідної якої призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного сп`яніння.
Так, за змістом ч.1 ст.16-4 Закону №2011-ХІІ зазначена допомога не призначається з підстав, наведених такими нормами, лише у випадку, якщо смерть військовослужбовця є наслідком його перебування у стані алкогольного сп`яніння, а саме вчинення ним певних активних дій у стані алкогольного сп`яніння, які безпосередньо призвели до смерті (загибелі).
Посилання відповідача на висновок експерта №217 вих.№145 від 24.10.2023 Сумського обласного бюро судово-медичної експертизи, яким при судово - токсикологічній експертизі крові від трупа ОСОБА_3 виявлений спирт в крові в концентрації 0,45% проміле, колегія суддів вважає таким, що не є достатнім доказом вчинення ОСОБА_3 певних активних дій у стані алкогольного сп`яніння, які безпосередньо призвели до його смерті .
Сам факт перебування військовослужбовця у стані алкогольного сп`яніння на час настання смерті не визначається вказаними нормами права як підстава для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги.
Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 29.06.2022 року у справі №640/6477/19, від 09.09.2025 року у справі №240/5502/24.
Відтак, необхідним є встановити саме причинно-наслідковий зв`язок між станом сп`яніння військовослужбовця та його смертю (загибеллю).
Верховний Суд в постанові від 18.03.2024 року у справі №120/13997/21-а зазначив, що відомості, які зазначені у зокрема, у постанові військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті військовослужбовця та довідці, що свідчить про причини та обставини смерті військовослужбовця, мають важливе значення і є вирішальними для органу, що приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, на якого покладено обов`язок перевірити, чи не настала смерть військовослужбовця за обставин, що виключають можливість призначення та виплати одноразової грошової допомоги, перелік яких визначений у статті 16-4 Закону № 2011-XII.
Тобто, визначальним при вирішенні питання щодо наявності права члена сім`ї на призначення та отримання одноразової грошової допомоги є не власне стан, зокрема, алкогольного сп`яніння військовослужбовця, а наявність причинно-наслідкового зв`язку між вживанням алкогольних напоїв чи наркотичних речових та смертю військовослужбовця.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . 
Згідно сповіщення №9/4753 від 27.09.2023 ОСОБА_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання (а.с.20). 
Причиною смерті ОСОБА_3 є ушкодження внаслідок військових дій від вогнепальної та іншої звичайної зброї, що підтверджується виписним лікарськім свідоцтвом про смерть №217 від 27.09.2023 Сумського обласного бюро судово – медичної експертизи (а.с.24). 
Смерть ОСОБА_3 настала від множинних наскрізних кульових вогнепальних ушкоджень голови, тулубу та кінцівок, з ушкодженням кісток черепу та лицевого черепу, повним ушкодженням головного мозку, з ушкодженням легені, що підтверджується висновком експерта №217 вих.№145 від 24.10.2023 Охирського районного відділення судово – медичної експертизи Сумського обласного бюро судово - медичної експертизи (а.с.33). 
Згідно службового розслідування, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 21.11.2023 №175 (а.с.26-27) наказано вважати, що загибель ОСОБА_3 , пов`язана із захистом Батьківщини, а загибель останнього не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння. 
Крім того, відповідно до витягу із протоколу засідання штатної 12 Регіональної військово - лікарської комісії (протокол №428 від 07 лютого 2024 року) поранення і причина смерті, Так, пов`язані з проходженням військової служби (а.с.30). 
Колегія суддів вважає, що наведені вище докази в сукупності підтверджують, що смерть військовослужбовця ОСОБА_3 настала під час проходженням ним військової служби, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
Жодних доказів, що смерть військовослужбовця є наслідком його перебування у стані алкогольного сп`яніння, а саме вчинення ним певних активних дій у стані алкогольного сп`яніння, які безпосередньо призвели до смерті (загибелі) відповідачем у спірному рішенні не зазначено, як і не надано таких доказів суду.
Доводи апеляційної скарги про те, що смерть ОСОБА_3 знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку із вчиненням ОСОБА_3 дій у вигляді вживання алкогольних напоїв та перебування у стані алкогольного сп`яніння під час і за місцем проходження ним військової служби, жодними доказами не доведені.
Доводи апелянта про те, що смерть ОСОБА_3 є наслідком вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-20 КУпАП (Розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів), колегія суддів відхиляє, оскільки доказів притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.172-20 КУпАП відповідачем не надано та судом таких не встановлено.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновки про те, що рішення відповідача є протиправним, та не відповідає критеріям, встановленим ч.2 ст.2 КАС України.
Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено (доказано) правомірність власного рішення, що є предметом спірних правовідносин.
За встановлених судом обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності та скасування рішення відповідача та зобов`язання повторно розглянути заяви ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 , про призначення одноразової грошової допомоги від 14.06.2024, з урахуванням висновків суду щодо наявності права у позивача на призначення одноразової грошової допомоги, викладених в рішенні суду.
З огляду на приписи ч.5 ст.242 КАС України, врахуванню у даній справі підлягають висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, на які посилається суд апеляційної інстанції вище та які є релевантними до спірних відносин у даній справі.
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 30.01.2019 року №755/10947/17 суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.
Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення в частині задоволення позову без змін. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.12.2025 у справі №480/3228/25 в частині задоволення позову залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	Я.В. П`янова   А.О. Бегунц