Справа № 127/11214/26
Провадження 3/127/2313/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2026 року 	м. Вінниця	

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Борисюк І.Е., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за ст. 124 КУпАП, – 

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 про вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП. 
31.03.2026 старшим інспектором УПП у Вінницькій області капітаном поліції Кондратенком В.І. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 628522. З даного протоколу вбачається, що «26.01.2026 о 13 год. 15 хв. на трасі М-21, 301+900, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Renault Megan», д.н.з. НОМЕР_2 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибравши безпечної швидкості руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний був виявити, здійснив наїзд на транспортний засіб «Toyota Auris», д.н.з. НОМЕР_3 . Внаслідок вказаної пригоди, автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками». Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги пп. «б» п. 2.3, п. 12.1 та п. 12.3 ПДР України, тим самим вчинивши адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав факт ДТП з потерпілою ОСОБА_2 та підтримав подане ним 17.04.2026 до суду клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення. У своєму клопотанні ОСОБА_1 повідомив, що 26.01.2026 під час руху автомобіль, що рухався попереду здійснив різкий маневр ліворуч, після чого ОСОБА_1 помітив зупинений на проїзній частині автомобіль «Рено Логан», д.н.з. НОМЕР_4 , у зв`язку з чим почав об`їзд вказаного автомобіля праворуч по ходу руху, тобто між ним та металевим парапетом («відбійником»). Під`їжджаючи до вказаного автомобіля, з-за нього раптово вийшов громадянин ОСОБА_3 , з яким відбулось незначне дотичне зіткнення лівим дзеркалом авто. Потім автомобіль під керуванням ОСОБА_1 допустив незначне дотичне зіткнення із металевим парапетом, внаслідок чого на автомобілі залишились декілька несуттєвих подряпин, після чого ОСОБА_1 зупинився. Жодних інших зіткнень з транспортними засобами або іншими людьми чи предметами, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 не допускав. По приїзду екіпажу поліції ОСОБА_3 претензій не мав, тому протокол за ст. 124 КУпАП не складався. Крім того, жодної інформації про інших учасників ДТП мова не йшла та їх взагалі не було. Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що претензії третіх осіб до нього є безпідставними. Також ОСОБА_1 посилався на порушення складення матеріалів про адміністративне правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення було складено більш ніж через два місяці з моменту події за його відсутності.
Надаючи усні пояснення в засіданні щодо обставин справи, ОСОБА_1 визнав факт наїзду ним на громадянина ОСОБА_3 , якого внаслідок удару автомобіля було «відкинуто» на автомобіль ОСОБА_2 та «притиснуто» до нього. Водночас, ОСОБА_1 заперечив факт пошкодження ним автомобіля під керуванням громадянки ОСОБА_2 . 
Також у судовому засіданні було задоволено клопотання ОСОБА_1 та приєднано до матеріалів справи відеозапис, здійснений ним на мобільний телефон одразу після ДТП, який було досліджено в ході розгляду справи. 
Захисник потерпілої ОСОБА_2 – адвокат Рябов Д.С. повідомив, що 26.01.2026 потерпіла зупинилась для надання допомоги ОСОБА_3 у якого зламалось авто. Під час спілкування ОСОБА_3 із ОСОБА_2 через праве пасажирське вікно її автомобіля, поки вона здійснювала виклик евакуатора, на нього було здійснено наїзд автомобілем під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого ОСОБА_3 отримав фізичні пошкодження, а автомобіль ОСОБА_2 пошкодження з правого боку, зокрема які вона не помітила одразу. Після того, як ОСОБА_2 помітила наявні пошкодження, завдані внаслідок вказаного ДТП, вона звернулась до поліції із відповідною заявою.
Також у судовому засіданні було задоволено клопотання захисника потерпілої ОСОБА_2 – адвоката Рябова Д.С. та приєднано до матеріалів справи відеозапис з місця події, здійснений на відеореєстратор, розташований в автомобілі ОСОБА_2 , який було досліджено в ході розгляду справи. 
Крім того, адвокатом потерпілої було надано письмові пояснення громадянина ОСОБА_3 . Однак, ці письмові пояснення не можуть бути використані судом як показання свідка. Такого порядку надання показань свідком КУпАП не передбачено. Із положень КУпАП вбачається встановлення спеціального порядку допиту свідків, що передбачає їх виклик у судове засідання з наданням права задати питання свідкам усім учасникам справи. Водночас, оскільки в поясненнях міститься інформація щодо даної справи, яка має значення для її вирішення, дані письмові пояснення розцінюються судом виключно як письмовий доказ. При цьому судом прийнято до уваги, що вказаний письмовий доказ не є безспірним, а тому оцінюється судом у сукупності з іншими доказами. 
Вирішуючи клопотання ОСОБА_1 про виклик в судове засідання працівників поліції в якості свідків, суд прийшов до наступного висновку.
Судом прийнято до уваги, що працівник поліції, оформлюючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, вказує місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи. 
Складання протоколу - це процесуальна дія суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Протокол про адміністративне правопорушення встановлює лише виявлені порушення, однак, не породжує будь-яких правових наслідків для особи, не встановлює її прав і обов`язків.
Також судом враховано, що працівник поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення, не може бути об`єктивним свідком, адже є зацікавленою особою, у зв`язку із чим його свідчення є недопустимими доказами у справі.
Суд зауважує, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.
Водночас, на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах.
Відповідно, необхідність надання особистих пояснень працівниками поліції в засіданні, судом не встановлена, а ОСОБА_1 необґрунтована.
Будь-які інші клопотання про забезпечення та/або витребування доказів учасниками справи не заявлялась. 
Щодо зазначення ОСОБА_1 в письмовому клопотанні про закриття провадження у справі від 17.04.2026 ряду клопотань «за умови необхідності», то суд зазначає, що право заявити клопотання реалізується безпосередньо учасником судового процесу, а не за ініціативою суду, із належним обґрунтуванням кожного з них. Суд же оцінює докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , захисника потерпілої ОСОБА_2 – адвоката Рябова Д.С. та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.
В ході розгляду справи судом встановлено, що 26.01.2026 на трасі М-21, 301+900 у м. Вінниця близько 13 год. 15 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Toyota Auris», д.н.з. НОМЕР_3 , побачила на проїзній частині дороги несправний автомобіль «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_4 , який здійснив, відповідно, вимушену зупинку. З метою надання допомоги, ОСОБА_2 зупинила свій автомобіль позаду автомобіля «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_4 . 
Як вбачається із досліджених в ході розгляду справи відеозаписів, автомобілі «Toyota Auris», д.н.з. НОМЕР_3 , і «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_4 , стояли вздовж дороги із ввімкненою аварійною сигналізацією. При цьому цей відрізок дороги має одну смугу для руху в попутному напрямку, яка відділена від двох зустрічних смуг вузькою суцільною лінією дорожньої розмітки 1.1.
Також із досліджених в ході розгляду справи відеозаписів з місця події судом встановлено, що під час спілкування ОСОБА_2 із водієм автомобіля «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_4 , - ОСОБА_3 та виклику евакуатора, водій автомобіля «Renault Megan», д.н.з. НОМЕР_2 , - ОСОБА_1 скоїв наїзд на громадянина ОСОБА_3 , який перебував біля автомобіля «Toyota Auris», д.н.з. НОМЕР_3 (з правого боку від нього), здійснюючи об`їзд автомобіля «Toyota Auris», д.н.з. НОМЕР_3 , по узбіччю дороги, між вказаним ТЗ та відбійником. Після чого ОСОБА_1 зупинився попереду автомобіля «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_4 .
Відповідно до ст. 124 КУпАП у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, настає адміністративна відповідальність.
Слід звернути увагу, що дана норма є бланкетною.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 628522 від 31.03.2026 ОСОБА_1 порушив вимоги пп. «б» п. 2.3, п. 12.1 та п. 12.3 ПДР України. 
Відповідно до пп. «б» п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Згідно п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Також п. 12.3 ПДР України передбачено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Заперечення ОСОБА_1 факту ДТП суд оцінює як спосіб уникнення відповідальності, враховуючи наступне. 
Згідно зі ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Оскільки, як встановлено судом, потерпіла звернулася із заявою про оформлення ДТП, яка сталась 26.01.2026 – 06.03.2026, а поліція проводила необхідні дії для оформлення матеріалів, дата складання протоколу 31.03.2026 свідчить про момент фіксації правопорушення після встановлення всіх обставин справи і, відповідно, виявлення особи, яка вчинила правопорушення.
Твердження ОСОБА_1 про порушення строків складання протоколу не спростовують факту вчинення адміністративного правопорушення, оскільки КУпАП встановлює строки накладення стягнення, а не строк складання протоколу з моменту події. Судом зауважує, що дата і час вчинення правопорушення й дата складання протоколу про його вчинення можуть за певних обставин, як у даному випадку, різнитись.
Крім того, заперечення ОСОБА_1 щодо обставин справи відсутністю схеми ДТП, складеної безпосередньо на місці події, компенсується іншими належними та допустимими доказами, зокрема відеозаписами, на яких безпосередньо зафіксовано ДТП, розташування транспортних засобів та учасників ДТП. 
Суд зауважує, що відсутність схеми ДТП, складеної безпосередньо в момент події, не є безумовною підставою для визнання протоколу недопустимим доказом, якщо фактичні дані, зазначені в ньому, підтверджуються іншими доказами. Суд вважає ці дані достатніми для встановлення обставин справи. 
Також, суд вважає, що складання протоколу за відсутності ОСОБА_1 не є порушенням, що усуває його доказове значення, оскільки ОСОБА_1 було забезпечено право на захист безпосередньо в судовому засіданні, де він надав свої пояснення та мав можливість висловити незгоду з протоколом, надати докази в обґрунтування своїх доводів. Крім того, ОСОБА_1 повідомив, що спілкувався з поліцейським по телефону та йому було повідомлено про звернення ОСОБА_2 із заявою і про можливість складання протоколу про адміністративне правопорушення незалежно від його явки до відділу поліції. 
Враховуючи, що фактичні обставини справи встановлені на підставі безпосередньо досліджених у засіданні відеозаписів з місця події, які є об`єктивним джерелом інформації про обставини ДТП, формальні недоліки протоколу не можуть бути підставою для звільнення особи від відповідальності за порушення безпеки дорожнього руху.
Суд зауважує, що в даній категорії справ відеозапис події є найбільш об`єктивним доказом, оскільки він фіксує обставини в режимі реального часу, незалежно від суб`єктивного сприйняття учасників ДТП. Досліджені у засіданні відеозаписи чітко відображають місце розташування транспортних засобів на дорозі, динаміку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , його траєкторію та момент контакту з ОСОБА_3 (наїзду), внаслідок чого останній був втиснутий в автомобіль «Toyota Auris», д.н.з. НОМЕР_3 , що також чути з характерного звуку на відео.
Як вбачається з матеріалів справи, і було визнано учасниками справи в засіданні, на місце події прибула бригада ШМД, яка госпіталізувала ОСОБА_3 з попереднім діагнозом забій лівої руки та лівої сідниці. Після обстеження було встановлено, що загрози життю та здоров`я ОСОБА_3 не має. ОСОБА_3 відмовився від госпіталізації, а в подальшому й від претензій до ОСОБА_1 . 
Враховуючи заперечення ОСОБА_1 щодо зіткнення із автомобілем ОСОБА_2 , суд зауважує, що ДТП - це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди, або завдані матеріальні збитки. Цей термін охоплює будь-які зіткнення, наїзди, перекидання чи інші інциденти, що відбулися за участю автомобіля.
Також на думу суду, той факт, що потерпіла ОСОБА_2 виявила пошкодження автомобіля та звернулася до поліції згодом, не свідчить про відсутність події ДТП. Суд враховує стресовий стан ОСОБА_2 у цій ситуації, а подальше виявлення нею пошкоджень ТЗ та подача заяви – є законним способом реалізації прав потерпілої.
Суд наголошує, що водій ОСОБА_1 , здійснюючи рух у вузькому просторі між автомобілями ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , що стояли із ввімкненою аварійною сигналізацією, та відбійником, зобов`язаний був проявити особливу обачність. Недотримання ним норм ПДР України є прямою причиною як наїзду на ОСОБА_3 , так і механічного пошкодження транспортного засобу потерпілої. Такі дії свідчать про порушення правил безпеки дорожнього руху та наявність прямого причинно-наслідкового зв`язку між діями водія та наслідками ДТП.
Суд відхиляє аргументи ОСОБА_1 щодо виправдання свого маневру намаганням «об`їхати» перешкоду та те, що його дії були вимушеними, оскільки ПДР України вимагають від водія у разі виникнення перешкоди або небезпеки зменшити швидкість аж до зупинки транспортного засобу, а не здійснювати небезпечні об`їзди через обочину з порушенням ПДР України. 
Отже, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника потерпілої ОСОБА_2 – адвоката Рябова Д.С., та дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, судом встановлено, що 26.01.2026 о 13 год. 15 хв. у м. Вінниця на трасі М-21, 301+900 у м. Вінниця, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Renault Megan», д.н.з. НОМЕР_2 , під час об`їзду перешкоди яку він об`єктивно спроможний був виявити, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не обрав безпечної швидкості руху та не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху, здійснив наїзд на ОСОБА_3 , внаслідок чого транспортний засіб «Toyota Auris», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , отримав механічні пошкодження.
Суд зауважує, що у даному випадку не конкретизує пошкодження транспортного засобу «Toyota Auris», д.н.з. НОМЕР_3 , враховуючи, що про такі було повідомлено ОСОБА_2 лише 06.03.2026 і точний їх перелік не наведено й не доведено. Відповідно, в разі застосування цивільно-правової відповідальності до ОСОБА_1 , перелік пошкоджень ТЗ і їх причинно-наслідковий зв`язок підлягатиме доведенню.
Таким чином, аналізуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що водій ОСОБА_1 порушив пп. «б» п. 2.3, п. 12.1 та п. 12.3 ПДР України, що перебуває у причинному зв`язку із наслідками ДТП, а тому його дії охоплюються складом адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.
Заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , захисника потерпілої ОСОБА_2 – адвоката Рябова Д.С., та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання в тому, що ОСОБА_1 винний у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП, що підтверджується наявними в матеріалах справи належними доказами.
Санкції ст. 124 КУпАП передбачає альтернативний вид адміністративного стягнення. Тому, вирішуючи який саме вид адміністративного стягнення слід застосувати до правопорушника, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення має на меті не тільки кару, а й виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, і запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, а при його призначенні, згідно із ст. 33 КУпАП, суд повинен ураховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Особі, яка вчинила адміністративне правопорушення, має бути призначено стягнення, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових правопорушень. Відповідно до принципів співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.
Судом враховано, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності за однорідні правопорушення не притягався. Грубе, повторне або систематичне порушення порядку користування правом керування транспортними засобами - відсутнє. Внаслідок вчинених адміністративних правопорушень негативних наслідків для інших осіб не настало, а обставини, які обтяжували б відповідальність ОСОБА_1 , відсутні.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
У свою чергу справедливість, як одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.
Враховуючи характер скоєних правопорушень, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, забезпечуючи при цьому належну рівновагу, тобто пропорційність між метою судового рішення та його негативними наслідками для прав, свобод та інтересів осіб, суд прийшов до переконання за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене ст. 124 КУпАП, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Суд прийшов до висновку, що у даній справі таке стягнення є необхідним та достатнім.
Відповідно до ч. 1 ст. 401 КУпАП і п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, стягується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 665, 60 гривень.
На підставі вищевикладеного та керуючись п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 9, 23, 24, 33-36, 38, ч. 1 ст. 401, ст.ст. 124, 221, 251, 268, 277, 280, 283-285, 287-289, 294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП та стягнути з нього штраф в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян – 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок на користь держави.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.
У разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання, у порядку якого з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, зазначений у постанові про стягнення штрафу , та витрати на облік зазначених правопорушень. 
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання:  АДРЕСА_2 .

Суддя