Харківський окружний адміністративний суд  61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків 
06 квітня 2026 р. справа № 520/3808/26 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бідонько А.В., розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61057, код ЄДРПОУ43983495) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд:
1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 00/5297/2416 від 10.02.2026р. про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01.01.2025 року.
2. Зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області (Код ЄДРПОУ 43983495) поновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в реєстрі платників єдиного податку в якості платника єдиного податку другої групи з 01.01.2025 року.
В обґрунтування позову позивач зазначав, що питання перевірки обсягу задекларованого Позивачем доходу мало були здійснена Відповідачем саме в межах документальної перевірки. Вказані обставини свідчать про порушення контролюючим органом порядку проведення перевірки.
Також зазначає, що З 01.10.2024 по 31.12.2024, тобто у 4-му кварталі 2024р., ФОП ОСОБА_1 перебував на спрощеній системі оподаткування ІІІ групи за ставкою 5 % . За вказаний період ним отримано дохід у розмірі 857460 грн. 11 коп. Загальний дохід ФОП ОСОБА_1 за 2024 рік становить 6 680 134 грн. 64 коп., що не перевищує граничного обсягу доходу, встановленого для платників єдиного податку ІІІ групи, а саме 1167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (що становило 8 285 700 грн.), на якій ФОП перебував станом на кінець податкового (звітного) року.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.02.2026 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження на підставі п. 10 ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 257 КАС України.
Представником відповідача надано відзив на позов, в якому сторона відповідача проти вимог поданого позову заперечує. Зазначає, що камеральна перевірка є одним із способів реалізації контрольної функції податкового органу, шляхом якої здійснюється системний контроль за своєчасністю нарахування та відображення усіх відомостей, які впливають на правильність декларування платником податків виключно на підставі даних, які знаходяться в розпорядженні податкового органу.
Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому позивач наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на їх обґрунтованість та доведеність.
Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. 
Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 
Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову, суд встановив наступне. 
Судом встановлено, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з 02.06.2004 року по теперішній час перебуває на обліку як платник податків за основним місцем обліку в ГУ ДПС (Лозівська ДПІ). Місце реєстрації платка податків: Лозівський р-н, близнюківська ТГ, АДРЕСА_2 .
Згідно наданої заяви про право застосування спрощеної системи оподаткування від 01.10.2019 № 8236/ФОП/55, ФОП ОСОБА_1 в період з з 01.01.2024 року по 30.09.2024 перебував на спрощеній системі оподаткування 2 група 20 відсотків.
У період з 01.10.2024 по 31.12.2024 ФОП ОСОБА_1 перебував на спрощеній системі оподаткування 3 група 5 відсотків (заява про застосування спрощеної системи оподаткування від 16.09.2024 № 9271700824.
Головним управлінням ДПС у Харківській області проведена камеральна перевірка фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування платника єдиного податку фізичної особи підприємця за період 2024 рік та складено Акт про результати камеральної перевірки показників Податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця від 12.12.2025 № 46397/20-40-24-16-10/ НОМЕР_1 .
В акті перевірки вказано, що згідно наданої «звітної» податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи – підприємця за 2024 рік від 12.01.2025 № 9409506493, платником зазначено обсяг доходу за період перебування на 2 групі єдиного податку (з 01.01.2024 по 30.09.2024) у сумі 5628713,73 грн та за період перебування на 3 групі єдиного податку (з 01.10.2024 по 31.12.2024) платником зазначено обсяг доходу у сумі 655666,48, який оподатковується за ставкою 5 відсотків та сплачується платником у повному обсязі.
16.12.2024 за № 9382784970 ФОП ОСОБА_1 надана заява про застосування спрощеної системи оподаткування в частині внесення зміни групи єдиного податку з 01.01.2025 року. Дана заява була прийнята без порушень та оброблена. Тобто ФОП ОСОБА_1 з 01.01.2025 року перейшов на 2 групу платника єдиного податку.
Проте, 24.06.2025 ФОП ОСОБА_1 подана «уточнююча» декларація платника єдиного податку за 2024 рік № 9429329213, в якій ним збільшено обсяг доходу за звітні періоди, а саме: за період перебування на 2 групі єдиного податку (з 01.01.2024 по 30.09.2024) – 5822674,53 грн. за період перебування на 3 групі єдиного податку ( з 01.10.2024 по 31.12.2024) – 857460,11 гривень.
Виходячи із зазначеного, відповідно до «уточненої» декларації платника єдиного податку від 24.06.2025 № 9429329213, загальний обсяг доходу ФОП ОСОБА_1 за 2024 рік склав у сумі 6680134,64 грн., чим було порушено умови перебування на спрощеній системі оподаткування другої групи з 01.01.2025 року (перевищено обсяг доходу 834 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2025 року).
За висновками вказаного акту перевіркою встановлено порушення фізичної особи-підриємця ОСОБА_2 , а саме: не дотримання вимог застосування спрощеної системи оподаткування другої групи, а саме обсяг доходу перевищує 834 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року та не здійснення переходу на застосування іншої ставки єдиного податку або іншої системи оподаткування.
Не погоджуючись з висновками, викладеними в акті перевірки позивач надав заперечення на акт камеральної перевірки відповідачу, за результатом розгляду якого прийнято рішення – висновки вказаного акту камеральної перевірки, залишити без змін.
На підставі вказаного акту камеральної перевірки ГУ ДПС 10.02.2026 прийнято о Рішення № 00/5297/2416 про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку ФО-П ОСОБА_1 з 1 січня 2025.
Не погоджуючись з рішення про виключення фізичної особи-підприємця з реєстру платників єдиного податку, позивач звернувся до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно із до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до абзацу 5 пункту 293.8 статті 293 Податкового кодексу України (в подальшому ПК України), у разі анулювання реєстрації платника податку на додану вартість у порядку, встановленому розділом V цього Кодексу, платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату єдиного податку за ставкою у розмірі 5 відсотків (для платників єдиного податку третьої групи) або відмовитися від застосування спрощеної системи оподаткування шляхом подання заяви щодо зміни ставки єдиного податку чи відмови від застосування спрощеної системи оподаткування не пізніше ніж за 15 календарних днів до початку наступного календарного кварталу, в якому здійснено анулювання реєстрації платником податку на додану вартість.
Згідно із пунктом 299.11 статті 299 ПК України, у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.
Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що виявлення порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених Главою 1 розділу XIV ПК України можливе лише під час проведення перевірок.
Реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування.
Відповідно, єдиним законним способом реалізації владних управлінських функцій є проведення документальної перевірки на підставі якої встановлюється, що платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), як наслідок - прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників цього податку.
Контролюючий орган зобов`язаний деталізувати зміст виявлених порушень та необхідність відповідності такого опису вказаним висновкам про вчинене в акті перевірки.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 18.03.2025 р. у справі №160/21398/24.
Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно із п.76.1 ст.76 ПК України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
Об`єктом камеральної перевірки є виключно дані, які знаходяться в розпорядженні податкового органу, будь-які інші дані не можуть бути предметом дослідження податковим органом.
Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених п. 75. ст. 75 ПК України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником податків вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. При цьому будь-якого окремого рішення для проведення даного виду перевірки не вимагається, оскільки подання платником податків податкової звітної документації автоматично виступає юридичним фактом для перевірки її достовірності. Камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об`єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету.
Перевірка будь-яких відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюються.
Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складання розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування тощо).
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постанові Верховного Суду від 15.03.2024 р. у справі № 320/4840/22.
Таким чином, перевірка суб`єкта підприємницької діяльності-платника єдиного податку на предмет дотримання ним вимог перебування на спрощеній системі оподаткування не відноситься до камеральних перевірок, а може проводитись шляхом призначення та проведення документальної планової або позапланової перевірки платника податків у відповідності до норм ПК України.
Тобто, обов`язковою умовою для прийняття рішення про анулювання реєстрації шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку є проведення контролюючим органом документальної перевірки платника податків.
Судовим розглядом встановлено, що відповідачем рішення про анулювання реєстрації прийнято на підставі висновків акту камеральної перевірки та контролюючим органом під час розгляду справи не надано доказів проведення документальної перевірки позивача.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що оскаржуване рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 00/5297/2416 від 10.02.2026р. про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01.01.2025 року є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головне управління ДПС у Харківській області (Код ЄДРПОУ 43983495) поновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в реєстрі платників єдиного податку в якості платника єдиного податку другої групи з 01.01.2025 року, суд зазначає наступне.
Згідно із п. 19-3.1 ст. 19-3 Податкового кодексу України, до функцій державних податкових інспекцій належать: здійснення сервісного обслуговування платників податків; здійснення реєстрації та ведення обліку платників податків та платників єдиного внеску, об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням; формування та ведення Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, Єдиного банку даних про платників податків - юридичних осіб, реєстрів, ведення яких покладено законодавством на контролюючі органи; виконання інших функцій сервісного обслуговування платників податків, визначених законом.
Відповідно до п. 299.1 ст.299 Податкового кодексу України, реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.
Таким чином, суд вважає, що оскільки оскаржуване рішення Головного управління ДПС у Харківській області про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01.01.2025 року є необґрунтоване та підлягає скасуванню, то ефективним засобом порушеного права позивача є зобов`язання Головне управління ДПС у Харківській області (Код ЄДРПОУ 43983495) поновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в реєстрі платників єдиного податку в якості платника єдиного податку другої групи з 01.01.2025 року.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про відшкодування позивачу витрат на надання професійної правничої допомоги, суд зазначає наступне.
Положеннями ч. 1 ст. 132 КАС України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до положень ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно із ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Аналіз долучених позивача до матеріалів справи доказів свідчить, що гонорар адвокатського об`єднання «МЕЛЬНИК ТА ПАРТНЕРИ» згідно Акту здавання-приймання наданих послуг від 20.02.2026 року по Договору про надання професійної правничої допомоги від 20.02.2026 року становить 10000,00 (десять тисяч) грн. без ПДВ.
Позивач поніс судові витрати на суму 10000,00 (десять тисяч) грн. - гонорар Адвокатського об`єднання «МЕЛЬНИК ТА ПАРТНЕРИ», що підтверджується квитанцією від 20.02.2026р. (призначення платежу «Оплата послуг згідно рахунку № 1 від 20.02.2026 року до Договору про надання професійної правничої допомоги від 20.02.2026)
Розрахунок витрат на професійну правничу допомогу складається з вартості послуг Адвокатського об`єднання «МЕЛЬНИК ТА ПАРТНЕРИ», що надані згідно до Договору про надання професійної правничої допомоги від 20.02.2026 року, що становить 10000,00 (десять тисяч) грн. (без ПДВ).
Представником відповідача надано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами в якому він вважає, що вимога Позивача щодо стягнення понесених витрат на правову допомогу в сумі 10000 грн. є необґрунтованою, тому не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 
Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. 
Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц.
Разом з тим, суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. 
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Надаючи оцінку доказам, наданим позивачем на підтвердження понесених витрат, суд зазначає, що послуги з формування правової позиції, вивчення проведення правового аналізу документів та судової практики, є складовою процесу написання адміністративного позову, тому вказані витрати не можуть підлягати окремій компенсації за рахунок позивача. 
Враховуючи надане відповідачем клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами та те, що справа, по якій адвокатом надано послуги, є справою незначної складності, суд зазначає, що складання адвокатом в рамках даної адміністративної справи документів, такі послуги не є послугами значного обсягу. Крім того, справа слухалась у порядку спрощеного провадження без виклику сторін, отже представництво інтересів у судовому засіданні не потребувало витрат часу, суд дійшов висновку про те, що заява про відшкодування позивачу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, підлягає частковому задоволенню у сумі 3000,00 грн. 
Розподіл судових витрать здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.
Керуючись статтями 14, 243-246, 291, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61057, код ЄДРПОУ43983495) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 00/5297/2416 від 10.02.2026р. про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01.01.2025 року.
Зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області (Код ЄДРПОУ 43983495) поновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в реєстрі платників єдиного податку в якості платника єдиного податку другої групи з 01.01.2025 року.
Стягнути за рахунок Головного управління ДПС у Харківській області (код ЄДРПОУ ВП: 43983495) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Стягнути за рахунок Головного управління ДПС у Харківській області (код ЄДРПОУ ВП: 43983495) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бідонько А.В.