Справа №295/7321/25
Категорія 43
2/295/228/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:
головуючого - судді Кузнєцова Д.В.,
за участі секретаря судового засідання Карпішиної С.С.,
представника позивача - адвоката Кадлубовської Л.А.,
відповідача ОСОБА_1 ,
представника відповідача - адвоката Шпонарського Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, 

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 5 000 000 грн.
В обґрунтування вимог позову вказано, що 29.04.2025 року Житомирським апеляційним судом ОСОБА_1 було призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Відповідача було засуджено за те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року скоїв дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої загинула мама позивача ОСОБА_3 . За словами позивача, коли загинула мати їй було лише 14 років, судова тяганина продовжувалась протягом шести років, за цей час вона виросла, але не в повноцінній сім`ї, втратила інтерес до навчання та перестала вірити в щасливе майбутнє, оскільки без мами його бути не може. До дорожньо-транспортної пригоди у позивача була щаслива сім`я, вона мріяла про брата і сестру, проте цьому не судилось стати, оскільки мати покинула її назавжди і ніхто її не замінить. Вважає, що внаслідок злочинних дій відповідача їй завдано моральну шкоду, яку ОСОБА_2 оцінює в сумі 5 000 000 грн.
Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 04.07.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами загального позовного провадження.
В судовому засіданні представник позивача - адвокат Кадлубовська Л.А. позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, просила їх задовольнити. Зазначила, що позивач втратила близьку людину, яку ніким не замінити і дана втрата нічим не може бути компенсована. Анна була дуже близька до матері і моральний стан доньки після смерті мами погіршився. Представник просила врахувати, що відповідач лише через 5 років вибачився за скоєне та під час кримінального провадження відчужив належну йому квартиру, а також додала, що докази судових витрат будуть надані у подальшому відповідно до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Представник відповідача - адвокат Шпонарський Є.В. у судовому засіданні пояснив, що відповідач частково визнає позов. Після рішення першої чи другої інстанції відповідач виконав рішення суду і сплатив 300 000 грн. чи 400 000 грн. Представник зауважив, що ОСОБА_1 має дружину та двох дітей, один з яких є інвалідом, і не в силах відшкодувати 5 млн.грн.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що вину визнає, але із сумою не погоджується. Грошей у нього зараз немає. Погоджується із сумою в 100 000 грн.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що є батьком позивача, на момент ДТП доньці було 14 років та після трагічної події ОСОБА_5 замкнулась. Свідок намагався її підтримати. Після школи позивач вступила в ДУ «Житомирська політехніка», але без пояснення причин кинула навчання. Вважає, що відсутність маминої підтримки сприяло цьому. 
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні надав пояснення про те, що знає позивача з народження. Важко уявити, що перенесла дівчина, дізнавшись про смерть найдорожчої людини. Батько не в змозі дати те, що дає мати. Позивач навчалась добре, вступила в університет, але потім покинула його. Ця трагічна подія поламала майбутнє дитини, вона замкнулась в собі і до неї тяжко було пробитись.
Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, допитавши свідків, вивчивши й дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що вироком Богунського районного суду м. Житомира від 05.11.2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді 3 років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки. Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди та відшкодування матеріальних витрат, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 36 190 грн. 85 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 300 000 грн. (а.с. 6-11).
Вироком Житомирського апеляційного суду від 29.04.2025 року вирок Богунського районного суду м. Житомира від 05.11.2024 року щодо ОСОБА_1 скасовано в частині призначеного покарання та цивільного позову щодо відшкодування моральної шкоди. Ухвалено новий вирок, яким призначено ОСОБА_1 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України 4 роки позбавленні волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди 400 000 грн. (а.с. 12-15).
Постановою Верховного Суду від 17.11.2025 року вирок Житомирського апеляційного суду від 29.04.2025 року в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 800 000 грн. відшкодування моральної шкоди (а.с. 55-58).
Зі змісту перелічених судових рішень слідує, що  ОСОБА_1ІНФОРМАЦІЯ_1 року приблизно о 17:40, керуючи технічно справним автомобілем «КІА Soul», р. н. НОМЕР_1 , в м. Житомирі по вул. Чуднівській зі сторони вул. Чумацький Шлях у напрямку виїзду з міста, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, що розташований навпроти буд. № 120 вказаної вище вулиці, який позначений відповідним дорожнім знаком 5.35.1 «Пішохідний перехід», в порушення вимог пунктів 1.7., 2.3б), 12.3. та 18.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час виникнення небезпеки для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , яка перетинала проїзну частину в межах нерегульованого пішохідного переходу справа наліво відносно напрямку руху автомобіля. В результаті цієї дорожньо-транспортної події ОСОБА_3 отримала тяжкі тілесні ушкодження, які перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням її смерті.
Частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання, утримання якого створює підвищену небезпеку.
Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується завдана нею і моральна шкода, в тому числі завдана смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (частина друга статті 1167 ЦК України).
Згідно з частиною другою статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Моральна шкода, крім іншого, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (ч. 2 ст. 23 ЦК України).
Сталою судовою практикою визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Абзац 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення», саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, що вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21).
Загалом стосовно розміру суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд повинен навести в рішенні відповідні мотиви з урахуванням вимог розумності і справедливості.
Як убачається з матеріалів справи, внаслідок ДТП позивач зазнала непоправної втрати через загибель матері. Втрата рідної людини є найвищою немайновою втратою, яка не підлягає відновленню, зокрема, попередній стан позивача відновити вже неможливо. У зв`язку з цим її моральні страждання тривають від моменту смерті матері й донині. 
Під час визначення розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує саме тривалість і глибину моральних страждань позивача, яка протягом понад 6 років з часу події, впродовж яких здійснювалося кримінальне провадження, і досі тяжко переживає загибель матері внаслідок ДТП.
Водночас суд ураховує, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути обґрунтованим та доведеним, не завищеним і відповідати засадам розумності й справедливості, а тому дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог у розмірі 800 000 грн.
На переконання суду, зазначена сума з огляду на приписи ст. 23 ЦК України та ураховуючи ненавмисність дій водія транспортного засобу, є обґрунтованою, співмірною і відповідатиме характеру, обсягу та тривалості страждань, яких зазнала позивач.

Відповідно до пункту 2 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).
Таким чином, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за звернення до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, судовий збір компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст.ст. 3, 10-13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 800 000 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя