Справа № 645/3732/25
Провадження № 2/645/161/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
24 лютого 2026 року    м. Харків
Немишлянський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Лисенко О.О.,
за участі секретаря судового засідання Кузьменко Т.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №645/3732/25 за позовом за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
в с т а н о в и в :
11.06.2025 до суду надійшла вищевказана позовна заява, у якій позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №1394539-602 від 25.02.2021 у розмірі 42921,47 грн, з яких заборгованість за основним боргом - 19788,66 грн, заборгованість за процентами - 2,27 грн, заборгованість за комісіями - 23130,54 грн та судового збору у розмірі 3028,00 грн, оскільки відповідач належним чином не виконує умови договору.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ОСОБА_1 та АТ «ТАСКОМБАНК» було укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №1394539-602 від 25.02.2021, підписанням якого відповідач акцептував публічну пропозицію АТ «ТАСКОМБАНК», яка розміщена на веб-сайті Банку:www.tascombank.com.ua та беззастережно приєднався до умов Договору. 
Строк дії кредитного ліміту за кредитним договором становить 365 днів з моменту повідомлення Банком про факт встановлення кредитного ліміту. При цьому після закінчення зазначеного періоду строк дії кредитного ліміту автоматично пролонгується окрім випадків:
- якщо Банк прийняв рішення не продовжувати строк дії кредитного ліміту;
- направлення клієнтом до Банку письмової заяви про відмову від користування лімітом кредитної лінії та/або закриття поточного рахунку.
04.04.2024 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №НІ/11/17-Ф, відповідно до умов якого право вимоги перейшло ТОВ «ФК ЄАПБ» в тому числі і за кредитним договором №1394539-602 від 25.02.2021.
Відповідно до Додатку №1 до Договору факторингу НІ/11/17-Ф від 04.04.2024 Реєстру прав вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 42921,47 грн, з яких заборгованість за основним боргом - 19788,66 грн, заборгованість за процентами - 2,27 грн, заборгованість за комісіями - 23130,54 грн.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 11.06.2025 справу передано на розгляд головуючому судді Лисенко О.О.
Ухвалою судді від 16.06.2025 відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Надано відповідачу строк на надання відзиву. У встановлений судом строк, відповідач правом на надання відзиву не скористався.
Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» Какун А.С. в прохальній частині позовної заяви прохала здійснити розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ФК «ЄАПБ» та у разі неявки в судове засідання відповідача ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів. 
Відповідач у судове засідання призначені на 03.07.2025, 28.08.2025 08.10.2025, 24.11.2025,13.01.2026, 24.02.2026 не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції на адресу зазначену в позовній заяві, кореспонденція повернулась до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та «по закінченню терміну зберігання» (а.с. 34,42). Клопотання про розгляд справи за його відсутності чи інших заяв по суті або з процесуальних питань від відповідача до суду не надходило. Відповідач не надав заперечень проти зазначених у позові обставин. 
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч. 2 ст. 43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.
Таким чином, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, враховуючи наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом відповідач ОСОБА_1 25.02.2021 звернулась до АТ «ТАСКОМБАНК» та підписала Заяву-анкету на оформлення банківських продуктів від 25.02.2021. Назва продукту - Зручна готівка МАКСИМУМ В, строк кредитування 48 місяців. Номер заявки 1394539 (а.с. 7, 8).
Судом встановлено, що 25.02.2021 відповідач ОСОБА_1 підписала Заяву-договір №1394539-602 про надання кредиту, у розділі 1 Договору просила АТ «ТАСКОМБАНК» надати кредит на власні потреби в рамках кредитного продукту «Зручна готівка Максимум» на умовах договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб: п.1.1. загальна сума кредиту - 26225,00 грн; п.1.1.1. сума кредиту без комісії за надання кредиту: 25000,00 грн; п.1.1.2. комісія за надання кредиту (за наявності) - 4,9%, що складає 1225,00 грн; п.1.2. строк кредиту - 48 місяців; п.1.3. проценти за користування кредитом - 0,01% річних; п.п.1.4. комісія за користування кредитом - 4,9% щомісячно; кредит має бути наданий шляхом виплати кредитних коштів визначених в п.1.1. даного розділу, з оформленням такої виплати відповідно до законодавства України; п.2.1 на власні потреби у сумі 26225,00 грн шляхом перерахування на поточний рахунок НОМЕР_1 в АТ «ТАСКОМБАНК» (а.с.5).
Судом також встановлено, що 25.02.2021 відповідач ОСОБА_1 підписала детальний розпис складових загальної вартості кредиту та графік платежів - Додаток 1 до Заяви-договір №1394539-602 від 25.02.2021. Загальна сума кредиту - 26225,00 грн; комісія за надання кредиту - 4,9%; процентна ставка за користування кредитом - 0,01%; річних комісія за користування кредитом - 4,9% щомісячно (зв. бік а.с. 5-6).
Окрім того, 25.02.2021 відповідач ОСОБА_1 підписала Паспорт споживчого кредиту «Зручна Готівка Максимум». Загальна сума кредиту - 26225,00 грн; комісія за надання кредиту - 4,9%; процентна ставка за користування кредитом - 0,01%; річних комісія за користування кредитом - 4,9% щомісячно; строк кредитування 48 місяців (а.с.7).
04.04.2024 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №НІ/11/17-Ф, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Разом з тим надану суду копія договору факторингу №НІ/11/17-Ф не містить сторінок з 4-10, що не дає можливість належним чином оцінити вищевказаний доказ.
Відповідно до Витягу з Реєстру Прав Вимог до Договору факторингу НІ/11/17-Ф ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 42921,47 грн, з яких заборгованість за основним боргом - 19788,66 грн, заборгованість за процентами - 2,27 грн, заборгованість за комісіями - 23130,54 грн. Витяг сформовано та завірено представником ТОВ «ФК «ЄАПБ».
Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №1394539-602 від 25.02.2021, складеного за період з 04.04.2024 по 30.04.2025, заборгованість ОСОБА_1 станом на 30.04.2025 становить у розмірі 42921,47 грн, з яких заборгованість за основним боргом - 19788,66 грн, заборгованість за процентами - 2,27 грн, заборгованість за комісіями - 23130,54 грн. Розрахунок складено та завірено представником ТОВ «ФК «ЄАПБ».
Розрахунку заборгованості складеного АТ «ТАСКОМБАНК» матеріали справи не містять.
Положеннями ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Згідно із ст. 638 цього Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
За правилами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
За змістом ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до положень ст. 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимим, достовірними та достатніми.
Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
У постанові від 30 січня 2018 року в справі № 161/16891/15 Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо, безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою уст. 129 Конституції України.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства: суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає.
Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог (ст.ст.12,81 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторін. Тобто, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.
Кредитний договір, як і договір позики, є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Як було зазначено вище, кредитні кошти від АТ «ТАСКОМБАНК» відповідач мав отримати у безготівковій формі шляхом перерахування на банківський рахунок вказаний у договорі.
З наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Аналогічні за змістом висновки викладені і у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі № 755/2284/16-ц.
При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.
Разом із тим, судом встановлено, що позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що позикодавцем, яким є АТ «ТАСКОМБАНК» за кредитним договором №1394539-602 від 25.02.2021 перераховані грошові кошти на рахунок відповідача в розмірах, передбачених наведеним договором, а відповідач ці кошти отримав.
Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.
Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ним процесуальних дій.
Доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості за договором, сформований не первісним кредитором, а позивачем, не є належним доказом надання відповідачу кредитних коштів, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит.
Вказані висновки суду ґрунтуються на правових позиціях, викладених Верховним Судом у постановах від 29 січня 2020 року у справі № 755/18920/18 та від 13 травня 2020 року у справі № 219/1704/17.
За вказаних обставин, у зв`язку з не доведенням позивачем факту перерахування кредитних коштів за наведеним вище договором відповідачу, а отже і обставин видачі кредитних коштів з метою доведення виконання умов кредитного договору, а також фактичного користування відповідачем кредитними коштами, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову ТОВ «ФК «ЄАПБ» необхідно відмовити у повному обсязі.
Згідно ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що в задоволенні позовних вимог суд відмовляє повністю, судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову, розподілу не підлягає та повністю покладається на позивача.
Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-
ухвалив:
Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 24 лютого 2026 року.

Учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження юридичної особи: вул. Симона Петлюри,30, пошт.інд.: 01032, адреса для листування: вул. Лісова, буд. 2, поверх 4, м. Бровари Київської області, пошт.інд.: 07400, електронна пошта: 35625014eapb@mail.gov.ua; зареєстрований кабінет в ЄСІТС;
представник позивача - Какун Анна Станіславівна, адреса для листування: вул. Лісова, буд.2, поверх 4, м. Бровари Київської області, пошт.інд.: 07400, електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 , моб. тел.: НОМЕР_2 ;
відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований кабінет в ЄСІТС відсутній

Суддя О.О. Лисенко