Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2026 року       м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі судді Шимківа С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника  ОСОБА_1 – адвоката Калинчука Віталія Михайловича на постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 31 жовтня 2025 року про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,-

в с т а н о в и в : 

Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 31 жовтня 2025 року  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців. 
Не погодившись із постановою суду, захисник  ОСОБА_1 – адвокат Калинчук В.М. оскаржив її в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі, захисник Могільова О.І., зазначає, що місцевим судом призначено йому надмірно суворе покарання, оскільки ДТП сталося внаслідок раптового погіршення його стану здоров`я через перенесені ним бойові травми, без умислу заподіяти будь-кому шкоду.
ОСОБА_1 є військовослужбовцем. За військовою спеціальністю він є водієм, а тому право керувати транспортними засобами є необхідним для належного несення військової служби. 
Вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не доведена належними та допустимими доказами. Зокрема, схема ДТП не містить даних щодо місця наїзду на пішоходів, дорожніх знаків пішохідної доріжки, відомостей щодо учасників ДТП, а наявні сліди від колеса на бардюрі не ідентифіковані як сліди залишені автомобілем ОСОБА_1 ..
Також зауважує, що письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не узгоджуються з їх показами, що були надані в судовому засіданні місцевого суду, зокрема, в частині тілесних ушкоджень неповнолітніх.
_______________________________________________________________________________________________________________________ 
Справа № 570/5133/25 Суддя в суді І інстанції – Таргоній М.В.
Провадження № 33/4815/1058/25   Суддя в апеляційній інстанції – Шимків С.С. 
Просить: поновити строк апеляційного оскарження; скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутністю в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП; змінити захід стягнення в межах ст. 124 КУпАП, застосувавши до  ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та залишення без задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Розглянувши клопотання захисника  ОСОБА_1  про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, з метою допущення останнього до правосуддя, апеляційний суд приходить до висновку про його задоволення.
Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Отже, диспозиція ст. 124 КУпАП є бланкетною, оскільки містить посилання на правила дорожнього руху, а тому для визначення суті правопорушення та вирішення питання про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення необхідно встановити, які пункти правил дорожнього руху були порушені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, та у чому полягали такі порушення.
Судом встановлено,що 02 жовтня 2025 року о 16 год. 30 хв., на вул. Тополева, 5, в с. Диків, Рівненського району, Рівненської області, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Rexton, р.н. НОМЕР_2 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної швидкості здійснив наїзд на бордюр та зачепив автомобілем двох неповнолітніх пішоходів, не завдавши їм значних тілесних ушкоджень.
Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.36 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Вина  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, які повністю узгоджуються між собою, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 №471589 від 02.10.2025 року, реєстраційними відомостями по лінії 102, відомостями схеми ДТП, письмовими поясненнями батьків неповнолітніх пішоходів, а також наявних у матеріалах справи фотоматеріалів.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Враховуючи обставини даної справи, зокрема, факт залишення ОСОБА_1 місця ДТП, що ним не заперечується, рівня небезпеки життю та здоров`ю неповнолітніх пішоходів, яка виникла внаслідок його дій, апеляційний суд вважає, що застосований місцевим судом до ОСОБА_1  вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.
Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 124, 294 КУпАП, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника  ОСОБА_1 – адвоката Калинчука Віталія Михайловича про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити.
Поновити захиснику  ОСОБА_1 – адвокату Калинчуку Віталію Михайловичу строк апеляційного оскарження постанови Рівненського районного суду Рівненської області від 31 жовтня 2025 року.
Апеляційну скаргу захисника  ОСОБА_1 – адвоката Калинчука Віталія Михайловича залишити без задоволення, а постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 31 жовтня 2025 року – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Суддя Рівненського
апеляційного суду   Шимків С.С.