ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3109/26 Справа № 227/1851/13-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Якименко Л.Г. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2026 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
суддів - Свистунової О.В., Пищиди М.М.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 
на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 12 грудня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

12 квітня 2013 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 , який рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25.02.2013 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей – сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сімейні відносини між сторонами припинені, спільно не проживають, відповідачка не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, тому позивач просив суд стягувати щомісячно із ОСОБА_2 на його користь на утримання дітей аліменти у розмірі 30% всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 15 квітня 2013 року.

Заочним рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04.06.2013 року, ухваленим по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 30% всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 15.04.2013 року (том 1 а.с. 26).

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17.05.2023 року заочне рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04.06.2013 року, ухвалене по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, скасовано та призначено справу до розгляду (том 1 а.с. 66).

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 05.07.2023 року провадження по цивільній справі №227/1851/13 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, - зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області по цивільній справі №227/277/13 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Добропільської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітніх дітей (том 1 а.с. 97).

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13.08.2024 року по цивільній справі №227/277/13 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Добропільської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітніх дітей, - задоволено частково, розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 16.01.2009 року відділом РАЦС Новгород-Сіверського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис №01, та визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (том 1 а.с.111).
Вказане рішення суду набрало законної сили 26.09.2024 року.

Ухвалою Амур -Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 06 грудня 2024 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду (том 1 а.с. 115).

Ухвалою Амур -Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 12 грудня 2025 року внесено виправлення до резолютивної частини ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 06.12.2024 року по цивільній справі №227/277/13 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, виклавши перший абзац резолютивної частини у вірній редакції, а саме:
«Прийняти до свого провадження та поновити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів» (том 2 а.с. 2). 

Не погодившись з ухвалою суду про виправлення описки,  ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу суду скасувати та справу направити до суду і інстанції для продовження розгляду (том 2 а.с. 5-6). 

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Відповідно до ч.1, 2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №14 вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності. Проте якщо неправильне визначення стягнутої суми було наслідком, наприклад, застосування закону, який не підлягав застосуванню, то підстав для виправлення арифметичних помилок немає. Питання про внесення виправлень може бути вирішено судом, що ухвалив рішення, як із власної ініціативи, так і за заявою осіб, які беруть участь у справі, і незалежно від того, чи виконано рішення, але в межах установленого законом строку, протягом якого воно може бути пред`явлено до примусового виконання. Внесення виправлень у судове рішення, яке не підлягає примусовому виконанню, строком не обмежено.
За змістом ст. 269 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.
Частиною 2 ст. 269 ЦПК України визначений порядок розгляду питань з усунення описок та арифметичних помилок. Таким чином, питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала.
Згідно роз`яснень, викладених у п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.
Термін описка означає помилку в написаному тексті, зокрема через неуважність.
Під опискою необхідно розуміти зроблену помилку в написанні слів (спотворення слів); спотворення (неточність): прізвища, імені й по-батькові, в зазначенні ініціалів, назві юридичних осіб, їхніх адрес тощо. Опискою слід вважати помилку, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, що мають вплив на зміст судового рішення та його виконання.
Виходячи з позиції Верховного Суду України (ухвала Верховного Суду України у справі №6-788цс16 від 22.02.2017р.), суд може виправити лише ті описки або арифметичні помилки, яких він сам припустився.

Зміст наведених норм ЦПК України та роз`яснень Верховного Суду України дає підстави вважати, що суд має право на усунення помилки технічного характеру - описки чи арифметичної помилки. Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер, тобто: написання прізвищ та імен, адреси, найменувань спірного майна, зазначення дат і строків тощо. Не є описками граматичні помилки, які не спростовують тексту рішення суду та не призводять до його неправильного сприймання.

Оскільки відповідно до ч.2 ст.252 ЦПК України не допускається зупинення провадження у справі про стягнення аліментів з підстави наявності спору про батьківство (материнство), визначення місця проживання дитини, про участь одного з батьків або родичів у вихованні дитини, спілкуванні з дитиною, тому судом 1 інстанції при постановленні ухвали від 06.12.2024 року було одночасно і прийнято до свого провадження, і поновлено провадження, однак, при складанні тексту ухвали судом допущена описка, а саме – у першому абзаці резолютивної частини не зазначено вирішення питання щодо поновлення провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, враховуючи наведені положення процесуального закону та роз`яснення Верховного Суду України, суд мав підстави ініціювати розгляд питання усунення допущеної описки, а тому колегія суддів відхиляє заперечення апеляційної скарги з цього приводу.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Однією з основних засад цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами. Отже, всі учасники провадження повинні добросовісно користуватися своїми процесуальними правами та виконувати свої обов`язки, не порушуючи при цьому прав інших учасників провадження, не зловживати ними та сприяти ефективному та своєчасному розгляду справи судом.
Одночасно апеляційний суд звертає увагу на те, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, а суд першої інстанції правильно застосував норми процесуального права, апеляційний суд на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без задоволення апеляційну скаргу, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України,апеляційний суд, - 

У Х В АЛ И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 – залишити без задоволення.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 12 грудня 2025 року  - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Повний текст постанови складено 21 квітня 2026 року.

Судді: