ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

03 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/1883/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),
суддів: Дурасової Ю.В., Лукманової О.М., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року (суддя Стрельнікова Н.В.) в адміністративній справі №280/1883/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,- 

В С Т А Н О В И В: 

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу разової грошової виплати до Дня Незалежності України у 2024 році в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, передбаченої ч. 5 ст. 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” в повному обсязі;
- стягнути з відповідача на користь позивача згідно Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” недоплачену суму разової грошової виплати до Дня Незалежності України у 2024 році у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої разової грошової виплати в розмірі 10 805,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є учасником бойових дій і відповідно до статті 12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” має право на отримання щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності України у розмірі не меншому ніж п`ять мінімальних пенсій за віком. Натомість Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області грошова допомога до Дня Незалежності України була виплачена у неповному розмірі, а на заяву позивача про виплату відповідач відмовив, що слугувало підставою для звернення до суду з позовом.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року позов задоволено. 
З рішенням суду першої інстанції не погодило Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Свої вимоги обґрунтувало тим, що пунктом 1 розділу І Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 № 367-XIV доповнено статтю 13 Закону № 3551-XII частиною четвертою такого змісту: «Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком». Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 27 грудня 2023 року №1396 «Деякі питання соціального захисту осіб, які мають особливі та особливі трудові заслуги перед Батьківщиною, ветеранів війни та осіб, що працюють в спеціальних умовах» та постанову від 02 квітня 2024 року №369 «Про встановлення розмірів разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», у 2024 році». Постановою Кабінету Міністрів України № 369 від 02.04.2024, встановлено, що разова грошова виплата до Дня Незалежності України виплачується до 24 серпня 2024 р. у таких розмірах: особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, визнаних особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: I групи - 3100 гривень; II групи - 2900 гривень; III групи - 2700 гривень; учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися в зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 1000 гривень. Позивачу виплачено разову грошову виплату до Дня Незалежності України в серпні 2024 року у розмірі 1000 гривень відповідно до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у чинній редакції, у розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України № 369 від 02.04.2024 року. Було здійснено у 2024 році виплату позивачеві разової грошової виплати до Дня Незалежності України у розмірі, встановленому чинним законодавством.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку. 
Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 від 24.12.1996 .
У 2024 році до 24 серпня Дня Незалежності України позивачу була здійснена виплата щорічної разової грошової допомоги в розмірі 1000,00 грн., що також не заперечується відповідачем.
На звернення представника позивача листом від 21.01.2025 позивачу повідомлено, що згідно із Постановою № 369 виплату разової грошової допомоги до Дня Незалежності України у 2024 році проведено у сумі 1000 грн, яка виплачена у серпні 2024 року. Розмір грошової допомоги визначено не Головним управлінням, а Постановою № 369. Дії Головного управління щодо виплати грошової допомоги полягали в одноразовому включенні суми грошової допомоги у визначеному Постановою №369 розмірі до відомості (списку) на виплату пенсій. Повноважень на вчинення інших дій, не передбачених Постановою №369, органам Пенсійного фонду України не надано.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу разової грошової допомоги до Дня Незалежності України у 2024 році відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пунктом 1 розділу І Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» доповнено статтю 13 Закону № 3551-XII частиною четвертою такого змісту: «Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком». Порядок виплати разової грошової допомоги ветеранам війни визначається Кабінетом Міністрів України, Кабінету Міністрів України щорічно у проекті Державного бюджету України передбачати цільові кошти, необхідні для виплати разової грошової допомоги ветеранам війни.
Постановою КМУ від 02.04.2024 року №369 «Про встановлення розмірів разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», у 2024 році» визначено, що разова грошова виплата до Дня Незалежності України виплачується до 24 серпня 2024 р. у таких розмірах: особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, визнаних особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: I групи - 3100 гривень; II групи - 2900 гривень; III групи - 2700 гривень; учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися в зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 1000 гривень.
Отже, право позивача, як особи зі статусом учасника бойових дій на виплату щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності України за 2024 рік відповідно до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», підпадає під гарантії, передбачені ст.46 Конституції України, які відповідно до ст.64 Конституції України можуть бути тимчасово обмежені в умовах воєнного або надзвичайного стану, а тому у 2024 році виплата щорічної разової грошової допомоги має здійснюватися у розмірах, визначених постановою КМУ від 02.04.2024 року №369 «Про встановлення розмірів разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», у 2024 році».
Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач не був позбавлений права на щорічну разову грошову допомогу та отримав її у розмірі, передбаченому постановою від 02.04.2024 року №369, а саме 1000,00 грн.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 в Україні ведено воєнний стан, який триває. У зв`язку з введенням воєнного стану, відповідно до ст.64 Конституції України можуть бути обмежені економічні та соціальні права осіб.
При вирішенні спору, суд апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст.242 КАС України застосовує судову практику, викладену у постанові Верховного Суду від 01.12.2022 року у справі №580/2869/22.
Також суд враховує постанову Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2025 року у справі № 440/14216/23. Велика Палата Верховного Суду сформувала висновок та зазначила, що передбачена ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічна разова грошова виплата не є основним грошовим забезпеченням, а є додатковою соціальною пільгою (виплатою), яка має разовий характер, є щорічною та поширюється на певне коло осіб. Тобто зазначена разова грошова виплата не належить до складових конституційного права громадян на соціальний захист, визначених у пунктах 1-4 ч.1 ст.46 Конституції України, які не можуть бути скасовані законом, а тому Верховна Рада України як єдиний законодавчий орган влади в Україні, з огляду на існуючі фінансово-економічні можливості, шляхом ухвалення законів може змінити умови та порядок виплати такої соціальної пільги за умови дотримання конституційних норм та принципів.
Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
У разі відмови у задоволенні вимог позовної заяви, судові витрати не повертаються.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 242, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - задовольнити.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року скасувати.
Ухвалити нове рішення.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку статей 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Л.А. Божко 

суддя Ю. В. Дурасова 

суддя О.М. Лукманова