ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №332/4040/25    Головуючий в 1 інст.Погрібна О.М.
Провадження №33/807/197/26     Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2026 року     місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Шаврової Н.М., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову Заводського районного суду м.Запоріжжя від 01 вересня 2025 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,
стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою суду, 29 липня 2025 року о 15:00 годині адресою: м.Запоріжжя, вул.Скворцова, 1, водій ОСОБА_1  керував транспортним засобом Mitsubishi номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку в медичному закладі у лікаря-нарколога відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом залишення транспортного засобу без порушень ПДР України. Вказаними діями  ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає про порушення судом першої інстанції доступу до правосуддя та права на захист, оскільки він не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 
Зауважує на тому, що він не керував транспортним засобом у день та час, зазначений у протоколі.
Наголошує на тому, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а навпаки погодився на вимогу працівників поліції проїхати з ними до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння. В медичному закладі він виявив бажання здати зразки біологічного середовища для аналізу, однак у зв`язку з відсутністю фізіологічної потреби він не зміг здати біологічне середовище. 
Звертає увагу на те, що лікар-нарколог не запропонував йому відібрати інші біологічні зразки для проведення дослідження, зокрема, він просив взяти на дослідження кров, але лікар йому в цьому відмовив, що свідчить про порушення порядку проведення його огляду в медичному закладі. 
Зазначає, що він, внаслідок отриманого тяжкого фізичного поранення під час бойових дій, має серйозні проблеми зі станом здоров`я, в нього ускладнений процес сечовипускання, що робить його не систематичним. 

Заслухавши аргументи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Шаврової Н.М., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.
Висновки суду щодо наявності в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280,283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена наявними в справі доказами, зокрема відомостями, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №405793 від 29 липня 2025 року, з якого убачається, що 29 липня 2025 року о 05:15:00 годині за адресою: м.Запоріжжя, вул.Скворцова, 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mitsubishi номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: дуже розширені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився в медичному закладі у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком лікаря-нарколога №5580 від 29 липня 2025 року. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом залишення транспортного засобу без порушень ПДР України. Про повторність попереджений, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП;
- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29 липня 2025 року;
- у висновку №5580 від 29 липня 2025 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з яким, ОСОБА_1 відмовився від проходження повного медичного огляду;
- у довідці інспектора ВАП УПП в Запорізькій області ДПП лейтенанта поліції Подреза Д. про відсутність повторності за ст.130 КУпАП у ОСОБА_1 та отримання останнім посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 13 листопада 2007 року;
- відеозаписом події, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі та долучених до нього матеріалах.
Вказані докази узгоджуються з відомостями, викладеними в рапорті інспектора взводу №1 роти №2 батальйону №2 УПП в Запорізькій області ДПП старшого сержанта поліції Черняка О., згідно з яким, останній доповідає, що під час несення служби 29 липня 2025 року о 05-15 годині під за адресою: м.Запоріжжя, вул.Скворцова,1 на підставі ст..35 Закону України «Про Національну поліцію» було зупинено транспортний засіб Mitsubishi L200 номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою:  АДРЕСА_1 , який є діючим військовослужбовцем певної військової частини. Під час спілкування у ОСОБА_1 було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: дуже розширені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Водію було запропоновано на місці зупинки транспортного засобу пройти огляд у встановленому законодавством порядку в медичному закладі «ОКЗ ПНД та СЗХ» ЗОР у лікаря-нарколога, на що останній погодився. Результат медичного огляду – відмова від проходження повного медичного огляду, що підтверджується висновком лікар-нарколога №5580 від 29 липня 2025 року. На водія ОСОБА_1 було складено електронний протокол ЕПР1 №405793 за ч.1 ст.130 КУПАП за порушення п.2.5 ПДР України. Вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_3 , видано тимчасовий дозвіл НОМЕР_4 . Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР України. Про повторність попереджений. Фізична сила та спеціальні засоби не застосовувались. Подію зафіксовано на реєстратор персональний мобільний Motorola Solutions VB400, 474532/470392/475853.
Дослідивши всі наявні докази у їх сукупності, суд дійшов до правильного висновку про те, що ці докази підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними та допустимими.
Згідно з оскаржуваною постановою суду, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання від останнього до суду не надходило.
При апеляційному розгляді справи ОСОБА_1 , його захисник-адвокат Шаврова Н.М. підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, та після перегляду відеозапису, відтвореному при апеляційному розгляді, захисник-адвокат Шаврова Н.М. зазначила, що ОСОБА_1 не перебував за кермом транспортного засобу, звернула увагу на те, що працівниками поліції проводився несанкціонований обшук транспортного засобу. Також, зазначила, що у ОСОБА_1 не було жодних ознак наркотичного сп`яніння, поведінка в нього була адекватна. 

На думку апеляційного суду, доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , та заявлені стороною захисту, в т.ч. самим ОСОБА_1 при апеляційному розгляду справи, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Перевіряючи доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі, про порушення судом першої інстанції доступу до правосуддя та права на захист, оскільки ОСОБА_1 , як зазначає апелянт, не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
За змістом положень частини 3 статті 268 КУпАП, присутність осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, не є обов`язковою.
Те, що суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1 , не завадило суду повно і всебічно з`ясувати обставини справи та постановити законне та обґрунтоване рішення.
Більше того, Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено обов`язкового скасування прийнятої в справі постанови через розгляд справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
При апеляційному розгляді ОСОБА_1 мав можливість реалізувати всі свої процесуальні права в т.ч. право на захист, проте, висновки суду першої інстанції стороною захисту в т.ч. самим ОСОБА_1 , не спростовано.
Крім того, як убачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судом першої інстанції було вжито заходів щодо виклику ОСОБА_1 у судові засідання, призначені на 20 серпня 2025 року, 01 вересня 2025 року. Проте, поштові конверти повернулися на адресу суду першої інстанції з відмітками: «адресат відсутній за вказаною адресою», «адресат відмовився». 
Доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, та доводи сторони захисту під час апеляційного розгляду після перегляду відеозапису про те, що ОСОБА_1  не керував транспортним засобом у день та час, зазначені у протоколі, суд апеляційної інстанції вважає непереконливими та такими, що суперечить фактичним обставинам справи.
З долученого до протоколу відеозапису убачається, що водієм транспортного засобу Mitsubishi L200 номерний знак НОМЕР_1 був саме ОСОБА_1 , який знаходився за кермом транспортного засобу. На пасажирському сидінні знаходився товариш ОСОБА_1 , який, як з`ясувалось, був судимий за кримінальні правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів. 
Сам ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції не заперечував факту керування ним транспортним засобом, а навпаки поводив себе, як водій цього транспортного засобу, на запитання працівників поліції пояснював, що він їхав з м.Запоріжжя. 
Отже, сумнівів в тому, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mitsubishi L200 номерний знак НОМЕР_1 , у суду апеляційної інстанції не виникає, оскільки вказані обставини в повній мірі доведено належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи.
Об`єктивних даних про те, що транспортним засобом керувала інша особа, в матеріалах справи немає.
Клопотань щодо виклику працівників поліції або витребування будь-якої інформації на підтвердження доводів, викладених в апеляційній скарзі, сторона захисту, в тому числі і сам ОСОБА_1 не заявляв.
В свою чергу, суд не вправі за власною ініціативою збирати докази.
До версії ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду, а здати біологічний матеріал йому завадила відсутність фізіологічної потреби, та розлад здоров`я, пов`язаний з отриманим пораненням, суд апеляційної інстанції ставиться критично, оскільки така версія не підтверджується відповідними доказами. 
Ні під час розгляду справи в суді першої інстанції ні під час апеляційного розгляду справи стороною захисту в т.ч. ОСОБА_1 , не надано суду медичних документів, які б вказували на наявність в нього саме такої хвороби, яка б об`єктивно заважала пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що згідно з відеозаписом, ОСОБА_1 , який був у свідомості, надано достатній додатковий час для здачі біологічної речовини, проте, поведінка останнього свідчила про ухилення від проходження огляду. 
За наведених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що інспектором поліції відповідно до вимог ст.256 КУпАП, на підставі висновку лікаря та інших матеріалів був складений протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за порушення вимог п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Перевіряючи доводи сторони захисту щодо відсутності у ОСОБА_1 на час події ознак наркотичного сп`яніння, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке. 
З відеозапису події убачається, що працівником поліції під час спілкування з водієм ОСОБА_1 у останнього виявлені ознаки наркотичного сп`яніння: дуже розширені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, про що останнього було повідомлено та запропоновано йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, на що ОСОБА_1 погодився. 
Те, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, підтверджується не тільки відомостями з протоколу, а й направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відеозаписом події.
Отже, у працівників поліції були обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом перебував з явними ознаками наркотичного сп`яніння.
Разом з цим, згідно з положеннями п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
В цьому випадку ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Перевіряючи доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 в медичному закладі просив у нього взяти аналіз крові, але лікар йому в цьому відмовив, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке. 
Відповідно до Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, передбачено порядок проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів.
Відповідно до п.п.6, 7 Розділу ІІІ вказаної Інструкції, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове, метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.
Пунктом 11 передбачено, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.
Згідно з п.12 для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.
В той же час, пунктом 13 визначено, що якщо водій – учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження сечі (іншого біологічного середовища в разі неможливості взяття сечі) та крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.
При цьому, як вбачається із матеріалів справи, в т.ч. відеозапису події, ОСОБА_1 перебував у свідомому стані та як вже зазначено вище, повний огляд останнього на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога не проведений у зв`язку з тим, що поведінка ОСОБА_1 свідчила про ухилення від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Отже, наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення - а саме у відмові, як водія, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
Доводи сторони захисту, наведені під час апеляційного розгляду, про те, що працівниками поліції замість поверхневої перевірки було проведено обшук водія і самого транспортного засобу за відсутності відповідних підстав, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними та такими, що суперечать фактичним обставинам справи.
З матеріалів справи, в т.ч. з відеозапису, жодних порушень з боку поліцейських при оформленні адміністративного матеріалу щодо ОСОБА_1 не убачається.
Згідно з відеозаписом, ОСОБА_1 без жодного примусу давав пояснення з приводу обставин справи та відповідав на запитання працівників поліції.
Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 звертався з будь-якими скаргами на дії працівників поліції, суду не надано.
Більш того, вищевказані доводи не спростовують самого факту виявлення у ОСОБА_1 працівниками поліції ознак наркотичного сп`яніння, та відмови останнього на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку. 
Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі та заявлені під час апеляційного розгляду, на думку суду апеляційної інстанції, жодним чином не впливають на законність постанови суду першої інстанції та не спростовують порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України за наявності у справі вищевказаних доказів, які повністю підтверджують обставини вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду.
На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за №1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395.
Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не убачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.
Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.
Даних про те, що ОСОБА_1 оспорював відомості, зазначені у протоколі, в матеріалах справи відсутні.
Всі докази, наявні в справі, узгоджуються між собою та істотних суперечностей не мають.
Достовірність цих доказів стороною захисту в т.ч. самим ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не спростовано.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.
Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.
Разом з цим, апеляційний суд вважає за необхідне на підставі ч.ч.7-8 ст.294 КУпАП змінити постанову суду першої інстанції в частині формулювання суті вчиненого адміністративного правопорушення, вказавши, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом о 05:15 годин, а не о 15-00 годин, як помилково зазначено судом. Викладене узгоджується з наявними в справі доказами, у тому числі відомостями, зазначеними в протоколі про адміністративне правопорушення. 
Окрім того, переглядаючи оскаржувану постанову суду першої інстанції в частині накладення на ОСОБА_1 судового збору, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке. 
При апеляційному розгляді встановлено, що на цей час ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи внаслідок війни, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_5 від 17 лютого 2026 року. 
В свою чергу, п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються в т.ч. особи з інвалідністю II групи.
Отже, вказівка суду про стягнення з ОСОБА_1 судового збору підлягає виключенню з оскаржуваної постанови, тобто ця постанова в зазначеній частині також підлягає зміні на підставі ст.294 КУпАП.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Постанову Заводського районного суду м.Запоріжжя від 01 вересня 2025 року стосовно ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП змінити в частині формулювання суті адміністративного правопорушення, зокрема, часу керування ОСОБА_1 транспортним засобом. 
Вважати, що «водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mitsubishi номерний знак НОМЕР_1 29 липня 2025 року о 05:15 годині адресою: м.Запоріжжя, вул.Скворцова, 1», замість «15:00 годині», як помилково вказано в постанові
Виключити з постанови стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 605 гривень 60 копійок.
У решті постанову залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду      С.В. Дадашева

Дата документу  Справа № 332/4040/25