Справа № 523/12589/25
Провадження №2/523/2376/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" березня 2026 р. м.Одеса
Пересипський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - Бокова О.М.
за участю секретаря судового засідання - Шаріпової Ю.М.,
представника позивача - ОСОБА_11.,
відповідачки - ОСОБА_1 ,
представника третьої особи - Просвіріної М.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою Пересипської районної адміністрації в особі органу опіки та піклування до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Одеської міської ради, про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
В С Т А Н О В И В:
Пересипська районна адміністрація в особі органу опіки та піклування звернулася до Пересипського районного суду м. Одеси із позовною заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Одеської міської ради, про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. 
В обґрунтування позовних вимог вказала, що до них зі Служби у справах дітей Одеської міської ради надійшло клопотання та документи стосовно невідкладного відібрання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від матері, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , без позбавлення батьківських прав. Батько дітей ОСОБА_2 з дітьми не проживає та не спілкується. Зі слів ОСОБА_1 , по відношенню до малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вона мати-одиначка.
Службою було встановлено, що відповідачка та її малолітні діти проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Двокімнатна квартира, в якій проживає родина, потребує капітального ремонту, скрізь бруд та безлад, для дітей не облаштовані окремі місця для сну, відпочинку, гри та виконання домашніх завдань. Діти навчаються в Одеському ліцеї № 23 Одеської міської ради, малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не відвідує ні дитячий садочок, ні школу. Між матір`ю та бабусею дітей існують часті конфлікти на особистому та побутовому ґрунті. За інформацією ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, розшукувалася ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка 08.06.2025 року пішла з дому та зникла.
11.06.2025 ро спеціалістами Служби у справах дітей ОМР та Центру соціальних служб Одеської міської ради, з метою належного реагування на повідомлення та з`ясування всіх обставин, здійснено виїзд за вказаною адресою та встановлено, що квартира знаходиться в антисанітарному стані, всюди бруд, сморід, квартира захаращена речами, брудний посуд. Помешкання, в якому проживають діти, не придатне для проживання малолітніх дітей. Відсутні необхідні меблі. У дітей ознаки недогляду та занедбаності, а саме: відчувався неприємний запах, одягнені в брудний одяг, спостерігався низький рівень гігієни дітей, відсутні власні ліжка. Більш того, діти не забезпечені належним харчуванням, необхідною медичною допомогою, належним доглядом. Малолітні діти розповіли, що лягають спати дуже пізно, о другій-третій годині ночі, вдень сплять, потім гуляють. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ходить до баптистської церкви, бо там дають їсти. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , повідомила, що бабуся постійно виганяє її з дому, та вона ходить до друзів, яких вважає своєю сім`єю.
11.06.2025 року представниками Служби у справах дітей ОМР, поліції із залученням бригади швидкої медичної допомоги було проведено оцінку рівня безпеки дітей, та складено відповідний акт. В результаті була встановлено, що перебування малолітніх дітей разом з батьками, негативно впливає на їх життя, стан здоров`я, розвиток та призводить до неналежного рівня задоволення їх індивідуальних потреб відповідно до віку, загрожує їх життю та здоров`ю. Висновок щодо рівня безпеки дітей - дуже небезпечно.
В результаті підтвердженого факту безпосередньої загрози життю та здоров`ю дітей, з метою вжиття невідкладних заходів для забезпечення безпеки дітей, бригадою швидкої медичної допомоги та спеціалістами Служби у справах дітей Одеської міської ради малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , доставлено до КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 3» Одеської міської ради для проведення медичного обстеження та надання необхідної медичної допомоги.
Вищевикладене свідчить про ухилення від виконання своїх батьківських обов?язків, яке полягає в тому, що батьки свідомо не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не виявляю інтересу до їх внутрішнього світу.
На підставі вищевикладеного, Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради просить суд ухвалити рішення, яким відібрати малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від матері ОСОБА_1 без позбавлення батьківських прав та відібрати неповнолітню ОСОБА_5 та малолітнього ОСОБА_6 від відповідачів без позбавлення батьківських прав та стягнути з відповідачів аліменти на утримання дітей.
Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України.
Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 04.08.2025 року позовну заяву Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради залишено без руху для усунення недоліків.
14.10.2025 року Пересипського районного суду м. Одеси позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Сторонам направлено ухвалу суду, відповідачам роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву.
19.01.2026 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
Представник позивача у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, суду надала суду пояснення аналогічні позову.
Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов не визнала, наголосила, що зробила усі необхідні висновки відносно своїх батьківських обов`язків, вона вже почала виправлятися та зробить усе необхідне для того, щоб діти були разом з нею.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Представник третьої особи при ухваленні рішення просила суд врахувати найкращі інтереси дітей.
З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи та докази надані на підтвердження позовних вимог, встановивши факти та відповідні їм правовідносин, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.
Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 , виданого 10.08.2010 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції та серії НОМЕР_2 , виданого 26.10.2011 року Другим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Відповідно до свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 , виданого 11.11.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції та серії НОМЕР_4 , виданого 07.11.2017 р.н. Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21.11.2013 року по справі № 523/13356/13-ц, яке набрало законної сили 02.12.2013 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано.
Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № П3-147113-ю/о від 20.06.2025 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстровані та проживають разом з бабусею та відповідачкою-1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з акту оцінки потреб сім`ї № 376/СЖО від 14.05.2025 року, висновку оцінки потреб сім`ї від 14.05.2025 року, двокімнатна квартира родини ОСОБА_7 потребує капітального ремонту, не робився з моменту здавання будинку від забудовника, кругом бруд, безлад, розкидані речі, для дітей не облаштовано місця для виконання домашніх завдань, немає окремих ліжок. Основними чинниками, що сприяють складним життєвим умовам родини є невиконання батьківських обов`язків гр. ОСОБА_1 .
Долучена до матеріалів справи фототаблиця із зображеннями квартири де проживають ОСОБА_1 з дітьми, підтверджує той факт, що вказане житло не відповідає жодним санітарним нормам, навколо бруд, безлад, відсутність необхідних меблів, речей та умов для проживання дітей.
Як вбачається з результатів проведеної 11.06.2025 року представниками Служби у справах дітей ОМР, поліції із залученням бригади швидкої медичної допомоги оцінки рівня безпеки дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відповідачі неналежним чином виконують батьківські обов?язки по відношенню до дітей. В квартирі відсутні умови для проживання дітей, скрізь розкидані речі, сміття, квартира перебуває в антисанітарному стані, стоїть сморід. У дітей ознаки недогляду та занедбаності, а саме: відчувався неприємний запах, одягнені в брудний одяг, спостерігався низький рівень гігієни дітей, відсутні власні ліжка. Діти не забезпечені належним харчуванням, необхідною медичною допомогою, належним доглядом. У малолітньої ОСОБА_3 на бороді синець невизначеного походження. Встановлено, що перебування малолітніх дітей разом з батьками, негативно впливає на їх життя, стан здоров`я, розвиток та призводить до неналежного рівня задоволення їх індивідуальних потреб відповідно до віку, загрожує їх життю та здоров`ю. Висновок щодо рівня безпеки дітей - дуже небезпечно. Вказане підтверджується долученими до позову актами проведення оцінки рівня безпеки дітей від 11.06.2025 року.
Як вбачається з актів прийому-передачі від 11.06.2025 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 доставлено до КНП «Міська дитяча клінічна лікарня №3» Одеської міської ради для проведення обстеження та надання необхідної медичної допомоги.
З протоколів бесіди спеціаліста Служби у справах дітей Одеської міської ради з ОСОБА_1 від 11.06.2025 року вбачається, що ОСОБА_8 та ОСОБА_4 навчаються в Одеському ліцеї № 23 Одеської міської ради, ОСОБА_9 не відвідує ні дитячий садочок, ні школу. Між відповідачкою та бабусею дітей, яка проживає з ними, існують часті конфлікти на особистому та побутовому ґрунті. Крім того, донька ОСОБА_10 08.06.2025 року пішла з дому та розшукувалася, що підтверджується інформацією Відділу поліції № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, розшукувалася.
Згідно постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 05.12.2023 року по справі № 523/18,69/23, ОСОБА_1 притягувалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП та була звільнена від відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням. 
12.06.2025 року у зв`язку з підтвердженим фактом безпосередньої загрози життю та здоров`ю дітей відповідачів, Службою у справах дітей Одеської міської ради було спрямовано на адресу органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради клопотання № 086376 про негайне відібрання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від матері, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від батьків ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , без позбавлення батьківських прав.
13.06.2025 року Пересипською районною адміністрацією Одеської міської ради видано розпорядження № 434р «Про негайне відібрання малолітніх дітей», згідно якого малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відібрано від матері ОСОБА_1 , а дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - від обох відповідачів, без позбавлення батьківських прав.
Як вбачається з направлень служби у справах дітей № 14-53258 від 06.10.2025 року, № 14-53-259 від 06.10.2025 року, № 14-53/256 від 06.10.2025 року та № 14-53/257 від 06.10.2025 року дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 направлено до центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Березівської районної державної адміністрації.
Положеннями ст. 170 ч.1 СК України визначено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або органові опіки та піклування.
Згідно з п.п. 2-5 ч.1 ст.164 СК України, суд може постановити таке рішення у випадку, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 СК України у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. З таким позовом до суду має право звернутися прокурор.
Разом з тим, суд бере до уваги, що ЄСПЛ у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року № 39948/06 вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції.
Європейський суд у своєму рішенні у справі «Гаазе проти Німеччини» (заява від 08 квітня 2004 року № 11057/02) зазначив, що згідно з усталеною прецедентною практикою суду, взаємне почуття втіхи батьків і дитини від того, що вони постійно перебувають разом, становить важливий елемент сімейного життя, тому національні заходи, що перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке захищається статтею 8 Конвенції.
Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.
При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).
Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (SAVINY v. UKRAINE, № 39948/06, § 50, ЄСПЛ, від 18 грудня 2008 року).
З огляду на зазначене, судом відзначається, що підставою відібрання дитини без позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї небезпечної для дитини обстановки: її життя, здоров`я і морального виховання.
Як було визначено Верховним Судом у постанові від 04 грудня 2024 року по справі № 133/747/23 у спірних правовідносинах, які стосуються вкрай чутливої сфери та долі дитини, інтереси якої превалюють над формальним тлумаченням норм права, питання про застосування крайнього заходу впливу на батьків слід вирішувати без формального та уніфікованого підходу лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, що мають значення для вирішення спору, та вивчення і дослідження усіх доказів як у сукупності, так і кожного доказу окремо.
У судовому засіданні ОСОБА_1 вказала, що вона усвідомила наслідки своєї поведінки стосовно дітей та зрозуміла наскільки важливим є те, щоб вони проживали разом однією родиною. На підтвердження того, що вона виправилася, відповідачка надала довідки з роботи, характеристики, копії квитанцій та чеків.
З довідок ТОВ «МІРОН ГРУПС ЛТД» № 00000000001 від 18.06.2025 року, № 23/14/25 від 23.04.2025 року, № 00000000003 від 19.09.2025 року, характеристики з місця роботи № 19/09/25 від 19.09.2025 року, вбачається, що ОСОБА_1 працевлаштована, має стабільний дохід, за місцем роботи зарекомендувала себе як відповідальний і дисциплінований працівник, в колективі її поважають, у конфліктних ситуаціях чи зловживання шкідливими звичками помічена не була, доган чи стягнень не має, надійна, порядна та уважна і отримує лише позитивні відгуки від колективу.
Згідно витягу з інформаційно-аналітичної систем «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості від 18.06.2025 року, довідки про проходження психіатричних оглядів на предмет вживання психоактивних речовин № 591334 від 19.06.2025 року, вбачається, що ОСОБА_1 раніше не судима, у розшуку та на обліку у психіатра не перебуває.
Як вбачається з наданих Одеським ліцеєм № 23 Одеської міської ради характеристик на дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , матір підтримує зв`язок з ліцеєм, відповідає на дзвінки класного керівника, піклується про дітей, діти завжди охайні та чисто одягнені. Мати не завжди присутня на батьківських зборах, але після дізнається про наголошене з телефонної розмови з класним керівником.
Крім того, ОСОБА_1 розпочала ремонт у помешканні, придбала необхідні дітям речі, що підтверджується наданими відповідачкою фото з квартири, копіями чеків та квитанцій.
Разом з тим, суд бере до уваги, що за період перебування дітей у реабілітаційному центрі, ОСОБА_1 багато разів відвідувала дітей, які дуже сумують за нею та часто запитують щодо повернення додому. Мати завжди привозить їм смаколики, цікавиться справами дітей, радіє досягненням. Вказане підтверджується довідкою КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Березівської РДА» № 11 від 22.01.2026 року, характеристиками вказаної установи на дітей.
При цьому, з акту обстеження умов проживання ОСОБА_1 від 04.03.2026 року вбачається, що відповідачкою зроблено косметичний ремонт, житло відповідає санітарно-гігієнічним нормам, в помешканні наявні необхідні комунікації, є необхідні меблі, побутова техніка, продукти харчування. Для дітей є ліжка та стіл для навчання, зроблено сучасний ремонт.
Аналізуючи доводи позивача, якими обґрунтовуються позовні вимоги, щодо підстав відібрання дітей в частині наявності загрози здоров`ю та життю у випадку залишення останніх з матір`ю, судом відзначається, що зазначені обставини мали місце на момент подання позову до суду, натомість під час розгляду справи, що встановлено дослідженими в судовому засіданні доказами та поясненнями ОСОБА_1 , суттєво змінилися.
Суд вважає, що сам факт звернення позивача до суду з позовом до відповідачки про відібрання дітей у матері та тимчасове влаштування дітей до центру соціально-психологічної реабілітації, є достатнім стимулюючим заходом щодо спонукання ОСОБА_1 змінити ставлення до виховання дітей, піклування про їх фізичний і духовний розвиток, спілкування з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі та більш активної участі матері у їх вихованні. Що й було встановлено судом на час розгляду справи та ухвалення рішення.
Таким чином, з наданих учасниками справи та досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що станом на день ухвалення рішення у суду відсутні підстави для відібрання дітей від матері. 
При цьому суд бере до уваги, що Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.
Статтею 11 вищевказаного Закону визначено, що  сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до вимог ст. 3 Конвенції про права дитини, яка була ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 року, визначено, що  в  усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно вимог ст. 163 ч.1 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними.
У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
Суд виходить з того, що найкращим для ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є їх проживання в рідній сім`ї, і більш того, відібрання дітей у матері при встановлених під час судового розгляду конкретних обставинах, що існують на даний час, не відповідає інтересам дітей.
Суд також враховує, що поведінка відповідачки змінилась, вона зробила для себе висновки, бажає і надалі виконувати батьківські обов`язки, має любов до своїх дітей і демонструє своїм ставленням дійсне бажання жити з дітьми та опікуватись ними.
Порівнюючи вагомість тих обставин, на які як на підставу для відібрання дітей посилається позивач, і вагомість психологічного аспекту відібрання, враховуючи особу і поведінку відповідачки, той факт, що батько дітей взагалі проживає окремо від них та припинив будь-яке спілкування, а також враховуючи, що відібрання дітей від матері може бути застосовано лише як крайня міра, коли без відібрання не можна усунути загрозу для життя та здоров`я дитини у інший спосіб, то при наданих доказах і при вставлених судом конкретних обставинах, суд не вбачає підстав для відібрання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 у матері, без позбавлення батьківських прав, на даний час та вважає, що таке відібрання не відповідатиме інтересам дітей, на підставі чого відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.
Так само не підлягає задоволенню і вимога позивача про стягнення з відповідачів аліментів на утримання дітей, оскільки відмова в задоволенні позовних вимог про відібрання дітей від матері є підставою й відмови в задоволенні похідної вимоги - стягнення аліментів.
Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав (а так само і відібрання дитини без позбавлення батьківських прав) є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Необґрунтоване (за відсутності застосування гнучких заходів впливу для спонукання батька до належного виконання своїх батьківських обов`язків) позбавлення батьківських прав (прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті кровної спорідненості з нею, не може вважатися таким, що відповідає інтересам дитини (постанова Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року в справі № 464/2040/23). Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 04 грудня 2024 року по справі № 133/747/23.
За таких обставин суд вважає за доцільне попередити відповідачів про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, поклавши на Службу у справах дітей Одеської міської ради контроль за виконанням відповідачами батьківських обов`язків.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в задоволенні позову, - на позивача.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Зважаючи на те, що позивача звільнено від сплати судового збору за подання позову про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб на підставі п. 12 ч.2 ст. З Закону України «Про судовий збір», судовий збір відноситься за рахунок держави. 
На підставі викладеного та керуючись ст. 51 Конституції України, частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН Про права дитини, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 164, 170 СК України, ст. 2-5, 12, 13, 76-81, 247, 258, 259, 263-265, 268, 352 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В:
У задоволенні позову Пересипської районної адміністрації в особі органу опіки та піклування (код ЄДРПОУ 26303235, місцезнаходження за адресою: м. Одеса, пр. Князя Володимира Великого, буд. 106) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , останнє відоме зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ), третя особа - Служба у справах дітей Одеської міської ради (код ЄДРПОУ 25427107, місцезнаходження за адресою: м. Одеса, вул. Косовська, буд.2Д) про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відмовити.
Попередити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і покласти на Службу у справах дітей Одеської міської ради контроль за виконанням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківських обов`язків.
Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення складено 17.03.2026 року.

Суддя     Боков О.М.