ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2026 року 
м. Київ
cправа №  910/972/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С., Зуєва В.А., 
за участю секретаря судового засідання - Кравченко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський м`ясокомбінат»
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2026 (головуючий - Сибіга О. М, судді: Кравчук Г. А., Тищенко О. В.)    і рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2025 (суддя Смирнова Ю. М.) у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський м`ясокомбінат»
до: (1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Апостроф ТВ»; (2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеграф медіа»; (3) Фізичної особи - підприємця Осадчого Вадима В'ячеславовича 
про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації
(за участю представників: позивача - Щербак Є.М., відповідача-2 - Сич М.В.) 
Історія справи
Обставини справи, встановлені судами
1.           ІНФОРМАЦІЯ_2 в мережі Інтернет, а саме в онлайн-медіа Телеграф, онлайн-медіа Апостроф (з посиланням на Телеграф) поширено статті під назвою "ІНФОРМАЦІЯ_1» наступного змісту:
«Служба безпеки України у середу, 27 листопада, навідалася до офісу ТОВ «Глобинський м'ясокомбінат» у місті Глобино Полтавської області. Співробітники служби вилучали документи. За інформацією джерел, все через кримінальне провадження за статтею 111-2 Кримінального кодексу України, яка передбачає покарання за пособництво державі-агресору. Слід зазначити, що у 2022 році група компаній «Глобино» опинялася в епіцентрі публічного скандалу. Тоді під тиском громадськості компанія заявила, що вимушена відмовитися від власних торгівельних марок «ІНФОРМАЦІЯ_3» та «ІНФОРМАЦІЯ_4». «Наразі ми зупинили виробництво цієї продукції, а надалі вона буде перейменована», - заявили тоді в компанії. Зауважимо, що «Глобинський м'ясокомбінат» входить до групи компаній «Глобино» та є одним з провідних виробників м'ясопродуктів пiд торговою маркою «Глобино». Основним бенефіціаром групи компаній є ОСОБА_1, який станом на 2020 рік займав 84 місце в рейтингу найбагатших українців зі статком в 66 млн доларів США».
2.          Цього ж дня інші онлайн-медіа опублікували статті аналогічного змісту з посиланням на Телеграф як першоджерело, зокрема, patrioty.org.ua, antikor.com.ua, focus.ua, ukranews.com, obozrevatel.com.
3.           ІНФОРМАЦІЯ_5 в мережі Інтернет в ряді онлайн-медіа вдруге опубліковано статті схожого змісту під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_6», зокрема:
- в онлайн-медіа Телеграф: «Як повідомлялось раніше, 27 листопада співробітники Служби безпеки України провели обшуки в офісі ТОВ «Глобинський м'ясокомбінат», вилучивши документи. Тепер стало відомо, що підприємство підозрюють у використанні схеми постачання ковбасної оболонки з Росії під виглядом продукції, виробленої в Європі. За даними джерел у правоохоронних органах, «Глобино» імпортувало поліамідну ковбасну оболонку «Amiflex Т-3 Print», яка за характеристиками ідентична російській оболонці «Аміцел» виробництва компанії «Атлантіс-Пак2. На упаковці зазначено, що продукцію виготовляє латвійська компанія SІA «DCL», однак, за даними слідства, маркування фіктивне. Оболонка продавалася через афілійовані компанії під іншою номенклатурою, щоб уникнути уваги податкових і правоохоронних органів. Джерела стверджують, що дії компанії можуть бути кваліфіковані за статтею 111-2 Кримінального кодексу України як сприяння державі-агресору. У «Глобино» прокоментували обшуки. Керівник відділу маркетингу групи компаній «Глобино» ОСОБА_2 прокоментувала ситуацію з обшуком СБУ: - Наразі немає жодного кримінального впровадження відносно групи компаній «Глобино» і жодного підприємства, яке входить в цю групу. Дійсно, до нашого підприємства зверталася СБУ, це були представники органів досудового розслідування. Але до нас вони з'явилися не з метою обшуку i вилучення документів (як зазначається в засобах масової інформації), a пo тимчасовий доступ до речей і документів. Вони, дійсно, запросили у нас документи, які б могли підтверджувати факт взаємовідносин з компанією, яка в цій всій історії замішана. Дійсно, ми працювали з цією компанією. У нас є абсолютно всі документи, які підтверджують країну походження цієї оболонки, - це Латвія, а не росія. Але ми не маємо змоги контролювати кожного нашого постачальника, тому працюємо згідно з офіційними документами, які нам надає постачальник. Ми їх приймаємо як факт. Нагадаємо, раніше м'ясокомбінат «Глобино» потрапив у скандал, скопіювавши в 2022 році гасло російської фастфуд-мережі»;
- в онлайн-медіа Апостроф: «Як повідомлялось раніше, 27 листопада співробітники Служби безпеки України провели обшуки в oфісі ТОВ «Глобинський м'ясокомбінат», вилучивши документи. Тепер стало відомо, що підприємство підозрюють у використанні схеми постачання ковбасної оболонки з Росії під виглядом продукції, виробленої в Європі. За даними джерел у правоохоронних органах, «Глобино» імпортувало поліамідну ковбасну оболонку «Аmіflех Т-3 Рrіnt», яка за характеристиками ідентична російській оболонці «Аміцел» виробництва компанії «Атлантіс-Пак». На упаковці зазначено, що продукцію виготовляє латвійська компанія SIA «DCL», однак, за даними слідства, маркування фіктивне. Оболонка продавалася через афілійовані компанії під іншою номенклатурою, щоб уникнути уваги податкових і правоохоронних органів. Джерела стверджують, що дії компанії можуть бути кваліфіковані за статтею 111-2 Кримінального кодексу України як сприяння державі-агресору. Редакція «Телеграфу» намагалася отримати коментар від офіційних представників ТОВ «Глобинський м'ясокомбінат», але в компанії відмовилися коментувати ситуацію. Водночас ми залишаємо можливість для представників компанії надати офіційний коментар виданню. За даними наших джерел, розслідування триває, а СБУ аналізує вилучені документи для підтвердження цих фактів.».
4.          Крім того, цього ж дня інші онлайн-медіа опублікували статті аналогічного змісту з посиланням на Телеграф як першоджерело, зокрема, patrioty.org.ua, antikor.com.ua, focus.ua, ukranews.com, obozrevatel.com.
5.           ІНФОРМАЦІЯ_7 в мережі Інтернет в ряді онлайн-медіа втретє опубліковано статті.
6.          Так, в онлайн-медіа Телеграф було опубліковано статтю під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_8» зі змістом: «Перехід на посередника з Латвії після початку війни, ймовірно, міг бути лише спробою приховати походження оболонки. Обшуки СБУ на «Глобинському м'ясокомбінаті» та подальші підозри щодо постачання ковбасної оболонки з росії під латвійським маркуванням викликали значний суспільний резонанс. У цьому матеріалі ми зібрали наявні факти, заяви компанії та аналітичні дані, щоб зрозуміти, чи могла компанія не знати про реальне походження продукції.
Що відомо про справу?
27 листопада СБУ провела обшуки на «Глобинському м'ясокомбінаті». У ході розслідування було висунуто припущення, що ковбасна оболонка типy «Amiflex T-3 Print» може мати російське походження, а її справжнім виробником швидше за все є компанія «Атлантіс-Пак» із Ростова-на-Дону. Проте у митних документах зазначено латвійського виробника SІA «DCL»
Згідно з оперативними даними, продукція, про яку йдеться, зовні нагадує продукцію «Атлантіс-Пак» і «Amiflex T-3 Print», а сама схема з фіктивним маркуванням, ймовірно, мала на меті обійти санкційні обмеження. Також слідство вважає, що оболонка реалізовувалася через афілійовані підприємства, які змінювали ї класифікацію у податкових документах.
Позиція компанії «Глобино»
ОСОБА_2, яка в розмові з виданням представилася керівницею відділу маркетингу «Глобино» заявила, що компанія не є фігурантом кримінального провадження. «Наразі немає жодного кримінального провадження відносно групи компаній «Глобино» і жодного підприємства, яке входить в цю групу. СБУ зверталася до нас із запитом на тимчасовий доступ до документів», - зазначила вона.
Втім, наявні у редакції документи підтверджують що ТОВ «Глобинський м'ясокомбінат» є стороною у кримінальному провадженні, відкритому за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.111-2 КК України Пособництво державі-агресору.
ОСОБА_2 визнала співпрацю з постачальником, який фігурує у справі, та наголосила: «Ми маємо всі необхідні документи, які підтверджують, що країна походження цієї оболонки Латвія, а не росія. Звідки фактично завозиться оболонка я не знаю, ми не маємо змоги фізично контролювати кожного постачальника». Далі ОСОБА_2 додає, що до повномасштабного вторгнення ця оболонка завозилась через білорусь.
Це викликає питання: чи достатньо було покладатися лише на документи враховуючи обставини, що передували повномасштабному вторгненню? Чи могла компанія не знати?
Одним із ключових факторів, що ставить під сумнів заяви «Глобино» про незнання реального походження продукції, є унікальність оболонки, яку закуповує виробництво. російська компанія «Атлантіс-Пак» має два патенти на гофровану волого-бар'єрну оболонку та формовану бар'єрну плівку, а також на способи їх виготовлення. Тобто, ці розробки є ексклюзивними.
З огляду на унікальність продукції, а також те, що «Глобино» закуповувала її і до повномасштабного вторгнення, компанія навряд чи могла не знати, що її виготовляє лише одна компанія - «Атлантіс-Пак». Перехід на посередника з Латвії після початку війни, ймовірно, міг бути лише спробою приховати походження оболонки, оскільки зміна постачальника не усуває факт монопольного виробництва цієї продукції. В умовах санкційного законодавства та війни багато українських компаній запроваджують додаткові перевірки своїх постачальників, аби виключити співпрацю з російськими підприємствами. У цьому контексті дії «Глобино» викликають питання щодо належного контролю ланцюгів постачання. Очевидно, що в даному випадку було достатньо інформації для більш ретельного аналізу Маркери проросійських наративів у маркетинговій політиці. Збереження назви «Глобино» замість «Глобине» стало ще одним предметом обговорення. Попри офіційну назву міста, компанія продовжує використовувати варіант, який асоціюється з російським контекстом. ОСОБА_2 пояснила це впізнаваністю бренду: «Ми прийняли рішення, що не будемо змінювати бренд, тому що це не обов'язково є відсилкою до російської мови, це так само може бути навмисно змінена одна буква, щоб не бути співзвучними з назвою міста».
Крім того, компанія стикалася із критикою через затримки у перейменуванні таких продуктів, як "московська ковбаса" та "російський сир". Хоча зрештою зміна назв була виконана, цей процес тривав значно довше, ніж у інших українських брендів.
Як реагують інші компанії?
Багато українських компаній адаптували свої маркетингові стратегії до нових реалій. Наприклад, бренд «Простоквашино» змінив назву на «Просто наше» підкреслюючи свою національну ідентичність. Інші бізнеси впроваджують системи контролю, що дозволяють чітко відстежувати походження сировини, навіть у складних ланцюгах постачання.
Ситуація з «Глобино» виявила низку важливих питань щодо прозорості бізнесу в Україні.
Попри запевнення керівництва, залишаються сумніви y тому, чи достатньо компанія зробила для перевірки своїх постачальників. Маркетингові рішення також викликають неоднозначну реакцію, зокрема у контексті усвідомлення національної ідентичності.
За даними нашого видання, СБУ продовжує розслідування, яке проводиться відповідно до статті 111-2 Кримінального кодексу України. Його результати стануть важливим сигналом для бізнесу, якого рівня відповідальності очікують споживачі та держава у воєнний час».
7.          У свою чергу в онлайн-медіа Апостроф опубліковано статтю під назвою «Глобино» продовжує співпрацю з російським бізнесом із 2014 року до сьогодні», а саме:
«Історія про можливу співпрацю групи компаній «Глобино» з російським бізнесом почалася наприкінці листопада, коли СБУ провела обшуки на підприємствах компанії. Правоохоронці підозрюють, що «Глобино» використовує ковбасну оболонку російського виробництва, яка постачається через підставні компанії під виглядом латвійської продукції. А додаткові факти вказують на те, що зв'язки «Глобино» з російським бізнесом мають давню історію.
У цьому матеріалі ми зібрали всі доступні факти, щоб зрозуміти чи могла компанія не знати про реальне походження своєї сировини та наскільки обґрунтовані претензії слідчих.
Як «Глобино» могло купувати оболонку з росії через посередників?
За матеріалами досудового розслідування, ковбасна оболонка «Amiflex T-3 Print», яку використовує «Глобино», могла виготовлятися російською компанією «Атлантіс-Пак». Це одна з провідних компаній світу у виробництві пластикової ковбасної оболонки, яка займає перше місце в росії та Східній Європі.
Поставки здійснювалися через компанію ТОВ «ДВС-Лугавто». Ця фірма, за підозрою слідства, наносила на оболонку фіктивне маркування латвійської компанії SІA «DCL», адже за своїми характеристиками продукція ідентична оболонці «Аміцел», виробленій «Атлантіс-Пак». Далі товар постачався на афілійовані підприємства ТОВ «УПК Груп» і ТОВ «Торговий дім «ДТС», звідки він потрапляв до «Глобино». Ковбасна оболонка «Аміцел» є унікальною продукцією, яка виготовляється виключно російською компанією «Атлантіс-Пак». У 2022 році ця компанія отримала патенти на свою плівку, підтвердивши своє монопольне становище на ринку.
Відсутність альтернативних виробників робить очевидним російське походження цієї продукції для всіх учасників ланцюга постачання. Для отримання доказів слідчі СБУ звернулися до суду, який зобов'язав «Глобинський м'ясокомбінат надати документи для перевірки. Наразі слідство триває.
Сумнівні компанії в ланцюгу постачання.
ТОВ «ДВС-Лугавто», через яке постачалася ковбасна оболонка, належить ОСОБА_3 зареєстрованому в Луганську. У минулому він керував компанією «ЦО корпорації "Галактика», яке сьогодні належить громадянину росії ОСОБА_4.
ОСОБА_3 є і серед власників ТОВ «УПК Груп» та ТОВ «Торговий дім 2ДТС», про яких згадувалось у клопотанні слідчих СБУ. Також серед власників цих фірм є ОСОБА_5 з Луганську. Людина з таким же іменем серед засновників російської фірми ООО «Форест-Аром».
Юридична адреса компанії «Форест-Аром» знаходиться в житловому приватному будинку у місті Батайськ, Ростовська область. Завод ООО ПКФ «Атлантис-Пак» знаходиться недалеко звідси. Близькість ООО «Форест-Аром» та ООО ПКФ «Атлантис-Пак» дозволяє зробити припущення, що це той самий ОСОБА_5. Цікаво, що сам «Атлантіс-Пак» мав дочірнє підприємство в Україні - «Атлантіс-Пак Україна». У 2023 році це підприємство було націоналізоване та передане Фонду держмайна України.
Материнська компанія Атлантис-Пак» належить до групи компаній «Агроком», власник якої ОСОБА_6 - мільярдер президент футбольного клубу ПАОК, екс-депутат державної думи рф 4-5 скликань (2003-2011 років).
Історія співпраці «Глобино» з російськими структурами.
Зв'язки «Глобино» з російським бізнесом простежуються ще з 2014 року. Тоді ж, після анексії Криму, група компаній створила підприємство y Сімферополі, яке працювало до 2019 року. Засновницею цього підприємства вказана ОСОБА_7, яка також займала керівні посади у структурах «Глобино» у 2016-2017 роках: вона керувала в різні періоди ТОВ «Глобинськии м'ясокомбінат», ТОВ «Глобинський маслосирзавод» та «Софтпро-Глобал», яка також входить до групи компаній «Глобино».
Також відомо, що власник «Глобино», ОСОБА_1, до 2013 року був серед засновників компанії «Фінансова продуктивність ГМБХ», яка згодом була передана ОСОБА_8, зареєстрованого у місті Алушта, Крим. За даними YouControl, інша його компанія, ПП "Фірма «Фарн», могла бути перереєстрована за російським законодавством.
Чи могла компанія не знати про походження оболонки?
Факти, наведені у статті свідчать, що у «Глобино» не могли не знати про реальне походження ковбасної оболонки, яку використовують. Унікальність продукції, зв'язки постачальників із росією, історія роботи в окупованому Криму та співпраця з російським бізнесом ставлять під сумнів прозорість діяльності компанії. Якщо згадати попередні скандали із затягуванням відмови від продукції «ковбаса московська» та «сир російський», а також те, що бренд до сих пір використовує російську назву «Глобино», а не український варіант «Глобине» - усе разом виглядає як цілеспрямована політика компанії.
Ситуація навколо «Глобино» привертає увагу до важливості прозорого ведення бізнесу та дотримання національних інтересів у воєнний час. Остаточні висновки залежатимуть від результатів розслідування, яке триває».
8.          В цей же день інші онлайн-медіа опублікували статті аналогічного змісту з посиланням на Апостроф як першоджерело, зокрема, patrioty.org.ua.
9.          Відповідні статті були розміщені у мережі Інтернет на сайтах, доступ до яких є вільним.
Узагальнений зміст позовних вимог та підстав позову
10.          Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобинський м'ясокомбінат» (далі - ТОВ  «Глобинський м'ясокомбінат», позивач) звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Апостроф ТВ» (далі - ТОВ «Апостроф ТВ», відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеграф медіа» (далі - ТОВ «Телеграф медіа», відповідач-2) та Фізичної особи - підприємця Осадчого Вадима В'ячеславовича (далі - ФОП  Осадчий В.В., відповідач-3) про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації, зазначеної в прохальній частині позовної заяви.
11.          Зазначає про те, що поширена відповідачами інформація є недостовірною, негативною і такою, що порушує ділову репутацію ТОВ «Глобинський м'ясокомбінат». Поширення відповідачами недостовірної інформації про діяльність позивача завдає шкоди діловій репутації позивача, оскільки формує у свідомості необмеженого кола осіб негативне ставлення до позивача, що суттєво впливає на професійну оцінку та сприйняття товариства як суб`єкта господарювання. Поширена відповідачами інформація висловлена саме у формі констатації фактів, ці висловлювання не є оціночними судженнями.
12.          Позивач також зазначив, що відповідачі отримали інформацію з невідомих та неперевірених джерел, у подальшому поширили інформацію з обмеженим доступом, яку отримали незаконно, у поза процесуальний спосіб, а станом на даний час відсутнє кримінальне провадження щодо позивача, у тому числі за статтею 111-2 Кримінального  кодексу  України.
Узагальнений зміст та обґрунтування оскаржуваних рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
13.          Господарський суд м. Києва рішенням від 18.09.2025, яке залишив без змін Північний апеляційний господарський суд постановою від 24.01.2026, у позові відмовив.
14.          Суди зазначили, що позивач не довів наявності складу цивільного правопорушення в діях відповідачів, не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили про недостовірність оскаржуваної інформації, про наявність шкоди його діловій репутації. В оскаржуваних публікаціях відповідачі 1, 2 проаналізували інформацію, яка містилася в ухвалах слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01.11.2024 у справі № 761/40398/24, від 04.11.2024 у справах № 761/40772/24, № 761/40773/24. У публікаціях не зазначається про винуватість конкретної особи, зокрема, ТОВ «Глобинський м'ясокомбінат», твердження відповідачів 1, 2 є їх власною суб`єктивною оцінкою, зробленою на підставі раніше встановлених фактів та обставин. Отже, позивач оскаржує викладену в публікаціях інформацію, що є оціночними судженнями.
15.          Одночасно суди послались на те, що позивач належними та допустимими доказами не довів, що саме відповідачі є авторами спірного інформаційного матеріалу (або авторами є його посадові чи службові особи при виконанні посадових (службових) обов'язків) та, що відповідачі є власниками вебсайтів https://telegraf.com.ua та https://apostrophe.ua, на яких поширено спірну інформацію.
Касаційна скарга
16.          Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи касаційної скарги 
17.          Суди першої і апеляційної інстанцій неправильно застосували статті 94, 277 ЦК України, частину 2 статті 29, частину 2 статті 30 Закону України «Про інформацію», порушили статті 13, 78, 86 ГПК України, без урахування правових висновків Верховного Суду в постановах: (1) від 12.11.2019 у справі № 904/4494/18, від 22.11.2021 у справі №  761/32924/19-ц, від 22.05.2019 у справі № 757/22307/17-ц щодо сукупності обставин юридичного складу правопорушення, наявність якого може бути підставою для захисту особистих немайнових прав особи, які порушені внаслідок поширення про неї недостовірної інформації; (2) від 24.10.2024 у справі № 752/8103/13-ц, від 23.03.2021 у справі № 910/3191/20, від 28.07.2021 у справі № 127/5690/20, від 27.07.2021 у справі № 357/4897/20, від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі №   917/2101/17, від 17.04.2018 у справі № 200/11343/14-ц щодо алгоритму дослідження судами доказів та стандартів доказування.
18.          Так, опублікована відповідачами інформація не є гострою критикою і не становить суспільний інтерес, а є виключно негативною інформацією, яка носить дискредитаційний характер і є такою, що поширена умисно з метою завдання шкоди діловій репутації позивача. Поширена відповідачами негативна інформація про позивача є фактичними твердженнями, що не підкріплені документами, а отже може бути спростована. При цьому ні суди, ні відповідачі не могли використовувати ухвали слідчого судді з усіма відомостями, що дають можливість ідентифікувати осіб, зазначених в таких ухвалах як володільці речей або документів, оскільки опубліковані в Єдиному державному реєстрі судових рішень судові рішення є знеособленими. Відтак досліджені судами ухвали суду є недопустимими доказами. 
19.          При цьому у судів не було підстав всупереч частині 1 статті 75 ГПК не визнавати, що саме відповідачі розповсюдили вказану інформацію про позивача на власних вебсайтах, оскільки ця обставина підтверджена наданими позивачем довідками ТОВ «Центр компетенції з формування доказів в мережі Інтернет «Веб-Фікс». У свою чергу відповідач-1 лише вказав, що він не є належним відповідачем за заявленим позовом, проте не спростував надані позивачем щодо нього відомості, а відповідач-2 у відзиві на позов визнав, що це саме він розповсюдив спірну інформацію щодо позивача. У цьому контексті суди не врахували правові висновки Верховного Суду у постановах від 05.06.2024 у справі № 756/14771/21, від 05.06.2024 у справі № 742/853/20, від 09.04.2020 у справі №  742/3715/17, від 11.06.2020 у справі №826/1765/18, від 29.07.2020 у справі №  760/20696/15-ц, від 04.11.2020 у справі № 757/108/19, від 03.12.2020 у справі №  760/21147/17, від 09.12.2020 у справі № 757/30830/18-ц, від 30.07.2019 у справі №  910/677/18, від 27.01.2021 у справі № 753/13197/18 про те, що довідки з відомостями про власників вебсайтів (вебсторінок), реєстрантів доменних імен або інформацію щодо їх встановлення є належними та допустимими доказами.
Позиція відповідача-2 у відзиві на касаційну скаргу
20.          Проти доводів касаційної скарги заперечує, стверджує про посилання скаржника на нерелевантні правові висновки Верховного Суду, вважає оскаржувані судові рішення законними та обґрунтованими, погоджується з викладеними в судових рішеннях мотивами судів. 
Позиція Верховного Суду
21.          Відповідно до положень частини 1 статті 300 ГПК України Верховний Суд розглядає доводи касаційної скарги в частині, що стала підставою для відкриття касаційного провадження.
22.          Позовні вимоги ТОВ «Глобинський м'ясокомбінат» у цій справі звернуті до трьох відповідачів: ТОВ «Апостроф ТВ», ТОВ «Телеграф медіа», ФОП  Осадчого В.В. Визначення такого кола відповідачів обумовлено тим, що позивач вважав саме зазначених осіб власниками вебсайтів https://telegraf.com.ua та https://apostrophe.ua, на яких поширено спірну інформацію.
23.          За наслідком розгляду позову ТОВ «Глобинський м'ясокомбінат» по суті, суди обох інстанцій визнали його необґрунтованим, констатувавши, що поширена відповідачами інформація є їх власною суб`єктивною оцінкою, зробленою на підставі раніше встановлених фактів та обставин. Одночасно суди зазначили, що позивач не довів, що ТОВ  «Апостроф ТВ» є власником вебсайту https://apostrophe.ua, а ТОВ «Телеграф медіа» та/або ФОП Осадчий В.В. є власником вебсайту https://telegraf.com.ua, тобто фактично дійшли висновку, що вказані особи є неналежними відповідачами за заявленими позовними вимогами.
24.          Верховний Суд вважає, що при вирішенні цього спору суди обох інстанцій припустились істотної процесуальної помилки з огляду на таке.
25.          Відповідно до частини 2 статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
26.          Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина 1 статті 5 ГПК України). 
27.          Об'єктом судового захисту відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України є саме порушене, невизнане або оспорюване право чи інтерес. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні чи невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Саме така особа, яка спричинила ці наслідки для позивача щодо його права є стороною у спірному правовідношенні.
28.          Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (стаття 14 ГПК України).
29.          Сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина 1 статті 45 ГПК України).
30.          Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім'я (найменування) відповідача як сторони у справі, а також зміст позовних вимог (пункти 2, 4 частини третьої статті 162 ГПК України).
31.          Верховний Суд неодноразово наголошував, що визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов'язком суду, який виконується під час розгляду справи.
32.          Визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) повинне відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2023 у справі №686/20282/21).
33.          Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.11.2019 у справі №904/4494/18 (на яку посилається скаржник) зазначила, що "належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник вебсайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник вебсайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника вебсайту можуть бути витребувані відповідно до положень процесуального законодавства в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.".
34.          Отже, належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник вебсайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.
35.          ТОВ «Глобинський м'ясокомбінат» вважав ТОВ «Апостроф ТВ», ТОВ «Телеграф медіа», ФОП  Осадчого В.В. власниками вебсайтів, на яких поширено спірну інформацію щодо нього. У підтвердження цього до позовної заяви долучив довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр компетенції з формування доказів у мережі Інтернет «Веб-Фікс» від 20.01.2025 № 6/2025-Д, № 5/2025-Д.
36.          Проте суди обох інстанцій дійшли висновку, що зміст зазначених довідок Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр компетенції з формування доказів у мережі Інтернет «Веб-Фікс» достеменно не підтверджує те, що ТОВ «Апостроф ТВ» є власником вебсайту https://apostrophe.ua, а ТОВ «Телеграф медіа» та/або ФОП Осадчий В.В. є власником вебсайту https://telegraf.com.ua.
37.          У такий спосіб суди фактично дійшли висновку про те, що визначені позивачем в якості відповідачів особи не повинні відповідати за пред'явленим до них позовом, тобто є неналежними відповідачами. 
38.          Верховний Суд неодноразово зазначав, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Проте суди попередніх інстанцій це проігнорували, дійшовши взаємовиключних за цих обставин висновків про можливість розгляду позову ТОВ «Глобинський м'ясокомбінат» по суті.
39.          Верховний Суд наголошує, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за таким позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.
40.          Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Верховний Суд «mutatis mutandis» звертається до власних висновків у постановах від 07.10.2020 у справі № 705/3786/18, від 14.07.2022 у справі №  904/6902/20.
41.          Проте у цій справі суди обмежились лише посиланням на недостатність відомостей довідок Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр компетенції з формування доказів у мережі Інтернет «Веб-Фікс» для встановлення власників відповідних вебсайтів, і водночас не встановили, хто має бути належним відповідачем за заявленим позовом.
42.          Більше того, суди проігнорували ту обставину, що ТОВ «Апостроф ТВ» у відзиві на позов лише вказує про те, що він не є власником вебсайту https://apostrophe.ua, проте жодними доказами не спростовує зміст наданої позивачем довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр компетенції з формування доказів у мережі Інтернет «Веб-Фікс». У свою чергу ТОВ «Телеграф медіа» у відзиві на позов надало заперечення по суті заявлених позовних вимог, чим фактично підтвердило, що саме воно відповідає за розповсюдження спірної інформації. 
43.          Відповідно передчасним є розгляд судами заявлених до відповідачів позовних вимог по суті, адже заявлення позову до неналежного відповідача або незалучення до участі у справі всіх належних відповідачів за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. У такому випадку достовірність поширеної інформації, спростування якої є предметом позову в цій справі, не перевіряється.
44.          Верховний Суд акцентує увагу, що обов'язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об'єктивності з'ясування обставин справи та оцінки доказів.
45.          Всебічність та повнота розгляду передбачає з'ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з'ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
46.          З'ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.
47.          Частиною 5 статті 236 ГПК України передбачено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
48.          Згідно із частиною 4 статті 238 ГПК України в мотивувальній частині рішення суду зазначається серед іншого, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.
49.          Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 282 ГПК України у мотивувальній частині постанови суду апеляційної інстанції мають бути зазначені мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу.
50.          У порушення наведених вище приписів законодавства суди не надали належної    правової оцінки фактичним обставинам справи та доводам сторін у контексті належності визначених позивачем у цій справі відповідачів. Вказане, в свою чергу, унеможливлює подальше встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи по суті спору.
51.          Відсутність у Верховного Суду процесуальної можливості з'ясувати дійсні обставини справи перешкоджає прийняттю законного рішення у справі, у зв'язку з чим оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду    підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
52.          З огляду на виявлені процесуальні порушення Верховний Суд не розглядає доводи касаційної скарги, які стосуються суті спору.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
53.          Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
54.          Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.
55.          Зважаючи на викладене, касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, постанову суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
56.          Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати наведене а пунктах 31-43 цієї постанови, вирішити питання щодо належного кола учасників цього спору та розглянути справу з дотримання вимог закону.
Щодо судових витрат
57.           З огляду на направлення справи на новий розгляд судові витрати, понесені скаржником у зв`язку з розглядом справи у суді касаційної інстанції, підлягають розподілу за результатами вирішення спору.
Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1.          Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський м`ясокомбінат» задовольнити частково.
2.          Постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2026 і рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2025 у справі № 910/972/25 скасувати.
3.          Справу № 910/972/25 направити на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                                               Міщенко І.С.
Судді                                                                                                              Берднік І.С.
          Зуєв В.А.