Справа № 454/4771/25	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2026 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:
головуючого - судді Фарина Л. Ю. ,
за участю секретаря Кочмар Н.-Г.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа: Орган опіки та піклування Сокальської міської ради про поновлення батьківських прав, 
в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд та просить поновити батьківські права у відношенні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Свої вимоги мотивує наступним, що перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою, за час спільного проживання у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 12.02.2025р. його було позбавлено батьківських прав відносно сина, основою рішення став висновок органу опіки та піклування Сокальської міської ради №422 від 20.12.2024р.
На даний час обставини, які були покладені в основу рішення суду та висновку опікунського органу змінилися, позивач веде належний спосіб життя, не має шкідливих звичок, має постійне місце проживання та належні побутові умови, стабільний дохід та бажає брати активну участь у вихованні сина.
В судове засідання позивач не прибув подав в суд заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю.
Відповідач в судове засідання не прибула, подала зяву про розгляд справи у її відсутності, проти позову не заперечує.
Представник Органу опіки та піклування Сокальської міської ради в судове засідання не прибув, суду надано заяву міського голови про розгляд справи у відсутності їхнього представника, вирішення питання покладає на розсуд суду та долучено рішення виконавчого комітету №50 від 11.03.2026р.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2011 року, який було розірвано рішенням Сокальського районного суду Львівської області №454/2106/16-ц від 22.08.2016р.
За час перебування у шлюбних відносинах у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Сокальського районного суду Львівської області №454/3486/24 від 12.02.2025 року задоволено позов ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.
Згідно із ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарногігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.
У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки.
У ст. 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно із ч. ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Згідно із ч. ч. 2 та 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п. 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).
Судом встановлено, що ОСОБА_1 позбавлений батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рішенням Сокальського районного суду Львівської області №454/3486/24 від 12.02.2025 року.
Звертаючись до суду з позовом про поновлення батьківських прав, позивач посилаючись на положення ст. 169 СК України вважає, що обставини, які були підставою для позбавлення його батьківських прав, змінилися, тому його права повинні бути поновлені.
Згідно із ч. ч. 1, 4 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.
Разом з цим, відповідно до ст. 45 ЦПК України малолітня особа має певні процесуальні права. Суд сприяє створенню належних умов для здійснення малолітньою або неповнолітньою особою її прав, визначених законом та передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч.4 та ч.5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Згідно п. п. 73,74 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року за № 866 Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини такий висновок щодо позбавлення батьківських прав, надає орган опіки та піклування за місцем проживання дитини.
Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Сокальської міської ради Львівської області, затвердженого рішенням Сокальської міської ради від 11.03.2026р. №50 вважають за доцільне поновлення батьківських прав ОСОБА_1 у відношені малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Приймаючи до уваги викладене у відповідності до ч.6 ст.19 СК України суд погоджується і приймає до уваги висновок Органу опіки та піклування Сокальської міської ради Львівської області, оскільки такий відповідає інтересам дитини.
Судом встановлено, що батько виправився, налагодив контакт з дитиною та колишньою дружиною, яка також не заперечує проти поновлення батьківських прав.
Оскільки на підставі ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, а найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування, відтак, суд впевнений у можливостях батька забезпечити найкращі інтереси дитини.
Таким чином, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог про поновлення батьківських прав.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 200, 263-265 ЦПК України, суд, 

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.
Поновити батьківські права ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене учасниками розгляду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду. 
У разі, якщо рішення не було вручено в день його проголошення, пропущений строк може бути поновлено, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.
Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: с.Угринів, Шептицького району Львівської області.
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Третя особа: Орган опіки та піклування Сокальської міської ради, ЄДРПОУ 26205171, місце знаходження: м.Сокаль, вул. Шептицького 44 Шептицького району Львівської області. 

Головуючий: Л. Ю. Фарина