_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/5855/26
Провадження № 2-а/947/68/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.03.2026 року
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді – Куриленко О.М.,
за участю секретаря судового засідання – Петрової А.М., 
представника позивача – Пошали К.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

06.02.2026 року зареєстровано адміністративну позовну заяву, яка надійшла через систему «Електронний суд», в якій представник позивача просить визнати неправомірною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 № 139 від 23 січня 2026 року, якою ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень за ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Свої вимоги мотивує тим, що позивач має відстрочку відповідно п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку». Зазначає, що 16.01.2026 р. ОСОБА_1 , виявивши у «Резерв +» себе у розшуку, сам прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 ) на прийом до юриста для зняття себе з розшуку з підстав – не уточнення даних до 16.07.2024 р. ІНФОРМАЦІЯ_5 у той же день склав протокол та призначив дату розгляду протоколу на 23.01.2026 р. за адресою: АДРЕСА_1 . Стверджує, що ОСОБА_1 під час складання протоколу надав до матеріалів справи письмові пояснення. 23.01.2026 р. прибувши на розгляд протоколу за вищевказаною адресою, особа, яка розглядала протокол запропонувала ОСОБА_1 підписати заяву про згоду з протоколом на що він відповів відмовою. У результаті чого, було повідомлено що постанову він може отримати у ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою: АДРЕСА_2 через тиждень. 28.01.2026 р., ОСОБА_1 прибув по вищевказаною адресою та отримав копію постанови по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення № 139 від 23.01.2026 р. 
Зазначену постанову позивач вважає протиправною, складеною за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, за відсутності та без надання відповідних доказів його вини, такою, що підлягає скасуванню в повному обсязі.
Ухвалою судді від 09.02.2026 року відкрито провадження у справі; призначено судове засідання на 12.03.2026 року на 11.30 год.
17.02.2026 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача  ІНФОРМАЦІЯ_1 – ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила у задоволенні позову відмовлено.
26.02.2026 року через систему «Електронний суд» від представника позивача  ОСОБА_1  – Пошали Катерини Сергіївни надійшла Відповідь на відзив на позовну заяву.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином.
У судовому засіданні, призначеному на 12.03.2026 року, представник позивача – Пошали Катерина Сергіївна позовну заяву підтримала та просили її задовольнити.
Представник відповідача – ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином.
Заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 16.01.2026 року у присутності позивача складено Протокол № 139 за порушення вимог п.п. 8 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів організації військового обліку призовників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 p. № 1487, ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1993 р. № 2232-ХІІ, а саме: особисто не повідомив територіальний центр комплектування та соціальної підтримки персональних даних, а саме: відомості про проходження військоволікарської комісії.
Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 139 від 23.01.2026 року  ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення
Згідно вказаної Постанови ОСОБА_1 в порушення правил військового обліку в особливий період, зазначених п.п. 8 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів організації військового обліку призовників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 p. № 1487, ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1993 р. № 2232-ХІІ, а саме: особисто не повідомив територіальний центр комплектування та соціальної підтримки персональних даних, а саме: відомості про проходження військово-лікарської комісії. Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене статтею 210 КУпАП, постановив накласти на громадянина ОСОБА_1 штраф у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної постанови.
Згідно із ч. 3 ст. 210 КУпАП, порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У примітках статті 210 КУпАП вказано, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. 
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», для формування бази даних Реєстру Центральна виборча комісія, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, подають шляхом електронної взаємодії Держателю Реєстру відомості, передбачені ст. 7 цього Закону, стосовно усіх громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік (приписці до призовних дільниць) відповідно до ст. 14 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», віком до 60 років. До Реєстру вносяться відомості, визначені ст. 6 цього Закону, одержані від призовників, військовозобов`язаних та резервістів або шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені ч. 3 ст. 14 цього Закону. 
Позивач має відстрочку на підставі п. 9 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку». 
Крім того, невідомо, які відомості про результати медичних оглядів повинен був повідомити позивач, зважаючи на те, що йому не було вручено направлення на проходження медичного огляду для визначення придатності до виконання військового обов`язку. 
Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 560 у пункті 63 вказано, що: військовозобов`язані, які відповідно до пункту 58 цього Порядку звернулися із заявою про надання відстрочки, до прийняття рішення відповідною комісією не направляються для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, крім тих, що були раніше визнані обмежено придатними або тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на строк від шести до 12 місяців відповідно до висновку військово-лікарської комісії, у разі закінчення строку дії довідки (постанови) військово-лікарської комісії, за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю. У разі ухвалення комісією рішення про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаний, який підлягає призову на військову службу під час мобілізації, направляється на медичний огляд для визначення придатності
Отже, у зв`язку з тим, що у ОСОБА_1 під час складання протоколу була наявна відстрочка від призову на військову службу, власного бажання на проходження ВЛК він не виявляв, контракт не укладав, відмови від продовженні відстрочки не отримував, відповідно до норм чинного законодавства, не був зобов`язаний проходити військово-лікарську комісію. Таким чином, висновок представника ІНФОРМАЦІЯ_2 стосовно порушення норм закону стосовно не проходження ВЛК ОСОБА_1 є необґрунтованими.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно із ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю з таких обставин, зокрема: відсутність події і складу адміністративного правопорушення. 
Згідно із ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у Постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).
У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п.2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.
Отже, на підставі відповідної практики ЄСПЛ можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувачення у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням зазначеним у ст.6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В цьому суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи встановлені вище обставини справи, суд вважає, що оскаржувана постанова, складена відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення прийнята не у способи, що передбачені Конституцією та законами України, тому підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.
Щодо вимог позивача в частині визнання постанови неправомірною, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у частині задоволення вказаної позовної вимоги.
Так, ч.3 ст. 286 КАС України містить вичерпний перелік дій суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності зокрема суд має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 210, 247, 251, 293 КУпАП, ст. ст. 71, 72, 77, 139, 241-243, 245, 246, 250, 295 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:

Адміністративну позовну заяву  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, - задовольнити.
Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 № 139 від 23 січня 2026 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень за ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Закрити провадження  у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 на підставі п. 1 та п. 7 ст. 247 КУпАП – за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. 
Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя            О. М. Куриленко