КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 лютого 2026 року м. Київ № 320/17703/24
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження) адміністративний позов Державного підприємства Міністерства оборони України «Агенція закупівель у сфері оборони» до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними та скасування постанов, визнання ді незаконними,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернулося Державне підприємство Міністерства оборони України «Агенція закупівель у сфері оборони» з позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просить суд:
визнати незаконними дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лисенко Оксани Вікторівни по винесенню постанови від 05.04.2024 (ВП № 74656044) про відкриття виконавчого провадження та стягнення з Державного підприємства Міністерства оборони України «Державний оператор тилу» за виконавчим листом по справі № 320/7712/24 від 06.03.2024, виданого Київським окружним адміністративним судом, та постанови від 05.04.2024 (ВП № 74656044) про стягнення з Державного підприємства Міністерства оборони України «Державний оператор тилу» виконавчого збору;
визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лисенко Оксани Вікторівни від 05.04.2024 (ВП № 74656044) про відкриття виконавчого провадження;
визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лисенко Оксаною Вікторівною від 05.04.2024 ВП 74656044 про стягнення з Державного підприємства Міністерства оборони України «Державний оператор тилу» виконавчого збору.
В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що дії державного виконавця та постанови про відкриття виконавчого провадження та та стягнення виконавчого збору є протиправними, оскільки постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 320/7712/24 від 20.02.2024 встановлено, що судовий збір стягується, саме, за рахунок бюджетних асигнувань, а отже, підлягає виконанню відповідно до Порядку № 845. Позивач вважає, що державний виконавець незаконно відкрила виконавче провадження та стягнула виконавчі витрати за виконавчим документом, який передбачав стягнення грошових коштів за рахунок бюджетних асигнувань, що є виключною компетенцію для виконання органами казначейської служби України.
Також, зауважено на те, що в ордері на надання правничої (правової допомоги) у адвоката ТОВ «ТРЕЙД ГРАНІТ ІНВЕСТ» наявні обмеження, а саме, надано лише право на представлення інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙД ГРАНІТ ІНВЕСТ», проте право на представлення інтересів в органах примусового виконання рішень суду, адвокату не надано. А отже, направляючи заяву до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про примусове виконання виконавчого документу по справі № 320/7712/24, адвокат вийшов за межі наданих повноважень. Постанова про відкриття виконавчого провадження винесена незаконно, так як виконавчий документ пред`явлений неуповноваженою особою без підтвердження представницьких повноважень.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.04.2024 позовну заяву повернуто позивачеві.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.08.2024 ухвалу суду першої інстанції було скасовано, а справу направлено на продовження розгляду.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.09.2024 даний позов було залишено без руху, однак недоліки позовної заяви було уснуто.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження).
Відповідач своїм правом надання відзиву на позовну заяву не скористався.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 2 ст. 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
На підставі наведеного, справа розглядається за наявними у ній матеріалами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.
Як зазначає позивач та вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходилось виконавче провадження № 74656044, відкрите на підставі виконавчого листа № 320/7712/24 від 06.03.2024, виданого Київським окружним адміністративним судом (Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державного підприємства Міністерства оборони України "Державний оператор тилу" (ЄДРПОУ 44830311) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙД ГРАНІТ ІНВЕСТ" (ЄДРПОУ 44638778) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 582 890,00 грн (п`ятсот вісімдесят дві тисячі вісімсот дев`яносто грн нуль коп).
Головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лисенко Оксаною Вікторівною, 05.04.2024 винесено постанову про стягнення виконавчого збору.
Постанова обґрунтована тим, що державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) постановою від 05.04.2024 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого лиєта № 320/7712/24, виданого 06.03.2024 Київським окружним адміністративним судом про стягнення судових витрат зі оплати судового збору в розмірі 582 890,00 грн.
Позивач наголошує на тому, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 320/7712/24 від 20.02.2024 встановлено, що судовий збір стягується, саме, за рахунок бюджетних асигнувань, а отже, підлягає виконанню відповідно до Порядку № 845.
Наведене зумовило позивача на звернення до суду з даним позовом.
При вирішенні спору, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.
Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
У силу норм ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; судові накази.
За ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Статтею 6 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, рішення про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). (ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження»).
Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України бюджетними установами є органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими.
У свою чергу, механізм виконання судових рішень про стягнення коштів з бюджетних установ визначається Законом України "Про виконавче провадження", Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (далі - Порядок №845).
Згідно з п. 3 Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).
Відповідно до п. 24 Порядку № 845 стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник (відкриті рахунки), або за його місцезнаходженням документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.
Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" встановлено гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання.
Особливості надання державою гарантій щодо виконання рішень суду визначаються ст. 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", відповідно до якої, держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: 1) державний орган; 2) державні підприємство, установа, організація; 3) юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства. Примусова реалізація майна юридичних осіб - відчуження об`єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництв.
У ч. 2 ст. 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" зазначено, що дія вказаного Закону не поширюється на рішення суду, стягувачем за якими є державний орган, державне підприємство, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація, що належать до комунальної власності.
Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
У разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. (ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень")
Отже, визначальним є статус боржника, тому, на переконання суду, виконання рішень суду, де боржником є державне комерційне підприємство, здійснюється державною виконавчою службою на загальних підставах, а не казначейством, оскільки такі підприємства мають власні рахунки та майно. 
Водночас, органи Казначейства здійснюють безспірне списання коштів лише з бюджетних установ та у випадках, коли йдеться про кошти державного або місцевих бюджетів, проте Державне комерційне підприємство є самостійним суб`єктом господарювання, діє на основі госпрозрахунку та власного статуту, має власні рахунки в комерційних банках, а не лише в Казначействі та несе відповідальність за своїми зобов`язаннями своїм майном. 
На підтвердження цього, слугує також те, що судовий збір за подання позовної заяви було сплачено через надавача послуг АТ «Укрексімбанк».
Суд також зауважує, що слід чітко розмежовувати суб`єктів, виконання рішень щодо яких покладається на Казначейство, і тих, хто підпадає під загальний порядок виконання через ДВС, так примусове виконання судових рішень, викладених у виконавчих документах, здійснюється Державною виконавчою службою, зокрема, належать стягнення з підприємств та товариств, водночас, органи Казначейства відповідають за безспірне списання коштів виключно з бюджетних установ та за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів. До того ж, навіть якщо державне підприємство не має достатньої незалежності від державного бюджету, вказане автоматично не перетворює його на бюджетну установу. Спеціальні гарантії виконання за рахунок бюджету діють лише у визначених законом випадках.
Ураховуючи викладене, державні виконавці позбавлені можливості проводити будь-яке списання коштів за виконавчими документами, згідно з якими боржниками є саме державні органи, тому виконавчі документи подаються в такому разі безпосередньо до органів Казначейства, натомість, у даному випадку, боржник є державним комерційним підприємством, який згідно п. 1.5 Статуту, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків.
Посилання позивача на те, що судом у резолютивній частині рішення вказано стягнути за рахунок бюджетних асигнувань, замість стягнути з юридичної особи за кодом ЄДРПОУ, не впливає на здійснення виконання такого рішення в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011.
За висновком суду, державний виконавець мала визначені Законом України «Про виконавче провадження» підстави для відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчих витрат за виконавчим провадженням № 74656044, тому доводи позивача про те, що державний виконавець відкрила виконавче провадження за документом, який передбачав стягнення грошових коштів за рахунок бюджетних асигнувань, що є виключною компетенцію для виконання органами казначейської служби України, є безпідставними та не знайшли свого підтвердження під час розгляду спору. 
Щодо доводів позивача про те, що в ордері на надання правничої (правової допомоги) у адвоката ТОВ «ТРЕЙД ГРАНІТ ІНВЕСТ» наявні обмеження, а саме, надано лише право на представлення інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙД ГРАНІТ ІНВЕСТ», проте право на представлення інтересів в органах примусового виконання рішень суду, адвокату не надано, суд зауважує, що такі доводи є недоведеними, при цьому, за нормами ст. 16 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу".
Доказів того, що особа, яка від імені стягувача пред`явила до виконання до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) мала відповідні обмеження на представництво чи не була уповноваженою довірителем на такі дії, позивачем не надано, при цьому, державний виконавець перевіряє повноваження представника стягувача при поданні заяви на підставі ст. 16 Закону№ 1404.
Таким чином, позовні вимоги про визнання незаконними дій головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лисенко Оксани Вікторівни по винесенню постанови від 05.04.2024 (ВП № 74656044) про відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору; визнання протиправною та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору, не підлягають задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд вважає, що позовні вимоги є недоведеними, необґрунтованими та не підлягають задоволенню. 
Судові витрати розподілу не підлягають, оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. 77, 90, 241-247, 255, 293, 295-297 КАС України, суд,  
в и р і ш и в:
У задоволенні адміністративного позову Державного підприємства Міністерства оборони України «Агенція закупівель у сфері оборони» до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними та скасування постанов, визнання ді незаконними відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.