МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2026 р. 	№ 400/12871/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу 
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	
до відповідачів	1. Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008,  2 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, майдан Свободи, 5, Держпром, 3, м. Харків, 61022,	
про	визнання протиправним та скасування рішення від 14.10.2025 року № 143050006445; визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,	
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі – відповідач 1, ГУ ПФУ в Миколаївській області) та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі – відповідач 2, ГУ ПФУ в Харківській області), в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області щодо не зарахування в повному обсязі ОСОБА_1 до стажу для права на пенсію за вислугою років періодів роботи з 01.08.1988 року по 24.07.1997 року, з 19.11.1999 року по 01.12.2000 року, з 21.02.2001 року по 01.02.2007 року, з 01.09.2008 року по 31.12.2010 року, з 01.01.2011 року по 02.07.2012 року, з 03.07.2012 року по 31.12.2012 року, з 01.01.2013 року по 06.11.2017 року, з 16.11.2017 року 30.09.2025 року;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області щодо не зарахування ОСОБА_1 у подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періодів роботи з 01.08.1988 року по 06.08.1990 року та з 01.09.2008 року по 31.12.2010 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії № 143050006445 від 14.10.2025 року;
- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області та Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугою років, відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи з 01.08.1988 року по 24.07.1997 року, з 19.11.1999 року по 01.12.2000 року, з 21.02.2001 року по 01.02.2007 року, з 01.09.2008 року по 31.12.2010 року, з 01.01.2011 року по 02.07.2012 року, з 03.07.2012 року по 31.12.2012 року, з 01.01.2013 року по 06.11.2017 року, з 16.11.2017 року 30.09.2025 року;
- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області та Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 у подвійному розмірі, згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи з 01.08.1988 року по 06.08.1990 року та з 01.09.2008 року по 31.12.2010 року;
- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.10.2025 року про призначення пенсії із урахуванням наданої судом правової оцінки.
Ухвалою від 02.12.2025 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін у судове засідання.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи з 01.08.1988 року по 24.07.1997 року, з 19.11.1999 року по 01.12.2000 року, з 21.02.2001 року по 01.02.2007 року, з 01.09.2008 року по 31.12.2010 року, з 01.01.2011 року по 02.07.2012 року, з 03.07.2012 року по 31.12.2012 року, з 01.01.2013 року по 06.11.2017 року, з 16.11.2017 року 30.09.2025 року, та не зараховано у подвійному розмірі періоди роботи з 01.08.1988 року по 06.08.1990 року та з 01.09.2008 року по 31.12.2010 року, що призводить до порушення її права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону № 1788.
Відповідач 1 надав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні вимог позивача просив відмовити. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що право виходу на пенсію за вислугу років мають працівники охорони здоров`я незалежно від віку, за наявності вислугу років у період:
- до 01.04.2015 року – не менше 25 років (пункт «е» статті 55 Закону № 1788 в редакції від 28.12.2015 року);
- до 11.10.2017 року – не менше 26 років 6 місяців (пункт 2-1 Прикінцевих положень Закону № 1058).
Згідно наданих до заяви про призначення пенсії від 07.10.2025 року документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, страховий стаж позивача на дату звернення становить 34 роки 10 місяців 05 днів.
Спеціальний стаж роботи на посадах, які дають право на пенсію за вислугу років, станом на 11.10.2017 року, становить 23 роки 08 місяців 18 днів.
За результатами розгляду документів, доданих до заяви позивача від 07.10.2025 року:
- до загального страхового стажу зараховано всі періоди;
- до стажу за вислугу років зараховано всі періоди, згідно з наданими документами.
Оскільки, станом на день звернення із заявою про призначення пенсії від 07.10.2025 року стаж роботи Позивача на посадах, які дають право на пенсію за вислугу років становить 23 роки 08 місяців 18 днів, що є не достатнім для призначення пенсії за вислугу років, тому рішенням ГУ ПФУ в Харківській області від 14.10.2025 року № 143050006445 відмовлено Позивачу в призначенні пенсії за вислугу років.
Відповідач 2 надав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні вимог позивача просив відмовити. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що відмовляючи у призначенні пенсії за віком Головне управління Пенсійного фонду України т Харківській області виходило з наступних обставин:
Вік позивача 55 років 9 місяців 28 днів (на дату звернення).
Страховий стаж позивача становить 34 роки 10 місяців 5 днів.
Спеціальний стаж позивача для права на пенсію за вислугу років складає 23 роки 8 місяців18 днів.
Згідно з положеннями пунктів 2-1, 16 розділу XV Закону № 1058, в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», який набрав чинності 11.10.2017 року, праве на пенсію за вислугу років мають особи, які на день набрання чинності Законом № 2148 (на 11.10.2017 року) мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років передбачені статтями 52, 54, 55 Закону № 1788, тобто 26 років 06 місяців.
За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до загального страхового стажу ті стажу за вислугою років зараховано всі періоди згідно з наданими документами.
Враховуючи зазначене, оскаржуваним рішенням від 14.10.2025 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788, у зв`язку із відсутність необхідного спеціального стажу, який дає право для призначення пенсії за вислугу років.
Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:
07.10.2025 року позивач звернулась до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі та раніше за текстом – Закон № 1788). 
Заяву за принципом екстериторіальності було розглянуто ГУ ПФУ в Харківській області, яким 14.10.2025 року було прийнято рішення № 143050006445 про відмову в призначенні пенсії 
Підстава відмови: страховий стаж на дату звернення становить 34 роки 10 місяців 5 днів, спеціальний стаж роботи на посадах, які дають право на пенсію за вислугу років складає 23 роки 08 місяців 18 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років.
Згідно вказаного рішення, до страхового стажу зараховано всі періоди згідно з наданими документами.
Вважаючи протиправним рішення про відмову у призначені пенсії, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:
Згідно ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Починаючи з 05.06.2019 року, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 року № 2-р/2019, положення п. «е» ст. 55 Закону № 1788 діють в первісній редакції, чинній до внесення змін Законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911-VIII.
Таким чином, на день звернення позивача (07.10.2025 року) до пенсійного органу із заявою щодо призначення пенсії, пунктом «е» ст. 55 Закону № 1788 було передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники охорони здоров`я незалежно від віку при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Статтею 62 Закону № 1788 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1 (далі – Порядок № 22-1), звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
Відповідно до п. 2.4 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за вислугу років, крім документів, передбачених підпунктами 1-4 пункту 2.1 цього розділу, надаються також документи, що підтверджують стаж роботи, який дає право на призначення такого виду пенсії.
Пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.
Згідно з п. 2.21 Порядку №22-1 документами, які підтверджують, що особа не працює (не провадить діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), є: копія наказу (розпорядження) про звільнення з роботи, трудова книжка або відомості про трудову діяльність із реєстру застрахованих осіб, індивідуальні відомості про застраховану особу, що додаються органом, що призначає пенсію, та відомості про відсутність інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця за наявними в органі, що призначає пенсію, даними. У разі відсутності у зареєстрованої (взятої на облік) внутрішньо переміщеної особи документів, що підтверджують факт звільнення (припинення зайнятості), факт звільнення з роботи встановлюється на підставі особистої заяви із зазначенням дати, з якої особа не працює, та поясненням обставин, у зв`язку з якими неможливо внести запис у трудову книжку чи надати оригінал трудової книжки, копію наказу (розпорядження) про звільнення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі – Порядок № 637).
Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, страховий стаж підтверджується записами у трудовій книжці, і лише у випадку їх відсутності встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи та архівними установами, зокрема довідками, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно записів у трудовій книжці позивач у період з 01.08.1988 року по 30.09.2025 року працювала на різних посадах в закладах охорони здоров`я, а саме:
- з 01.08.1988 року до 07.08.1990 року – на посаді медичної сестри інфекційного відділення Арбузинської центральної районної лікарні;
- з 07.08.1990 по 24.07.1997 року – на посаді медичної сестри хірургічного відділення Арбузинської центральної районної лікарні;
- з 19.11.1999 року до 27.12.1999 року – на посаді медичної сестри гінекологічного відділення Арбузинської центральної районної лікарні;
- з 27.12.1999 року по 01.12.2000 року – на посаді медичної сестри хірургічного відділення Арбузинської центральної районної лікарні;
- з 21.02.2001 року до 21.07.2005 року – на посаді медичної сестри хірургічного відділення Арбузинської центральної районної лікарні;
- з 21.07.2005 року по 01.02.2007 року – на посаді медичної сестри Воєводської сільської лікарняної амбулаторії;
- з 01.09.2008 року по 31.12.2010 року – на посаді медичної сестри протитуберкульозного кабінету Воєводської сільської лікарняної амбулаторії;
- з 01.01.2011 року по 02.07.2012 року – на посаді дільничної медичної сестри Воєводської сільської лікарняної амбулаторії Арбузинської центральної районної лікарні, в послідуючому перейменованої у Воєводську амбулаторію загальної практики сімейної медицини);
- з 03.07.2012 року по 31.12.2012 року – на посаді медичної сестри загальної практики сімейної медицини Воєводської амбулаторії загальної практики сімейної медицини;
- з 01.01.2013 року по 06.11.2017 року – на посаді сімейної медичної сестри амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Воєводське Арбузинського центру первинної медико-санітарної допомоги;
- з 16.11.2017 року до 01.03.2019 року – на посаді сімейної медичної сестри амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Воєводське Арбузинського центру первинної медико-санітарної допомоги, в послідуючому перейменованого на КНП «Арбузинський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Арбузинської районної ради;
- з 01.03.2019 року до 01.08.2023 року – на посаді сестри медичної загальної практики сімейної медицини амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Воєводське Арбузинського районного центру первинної медико-санітарної допомоги;
- з 01.08.2023 року по 30.09.2025 року – на посаді сімейної медичної сестри амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Воєводське Арбузинського районного центру первинної медико-санітарної допомоги.
Таким чином, трудовий стаж позивача як працівника охорони здоров`я, на день подання заяви про призначення пенсії, складає 33 роки 00 місяців 09 днів.
Суд зауважує, що трудова книжка позивача містить чіткі записи про періоди працевлаштування позивача, з відповідними відтисками печаток установ, в яких працювала позивач. Доказів визнання недостовірними записів у трудових книжках щодо даних періодів роботи відповідачами суду не надано, а тому вони повинні бути враховані.
Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі – Перелік № 909).
Так, відповідно до розділу 2 Охорона здоров`я, до професій, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, зокрема, належать:
- лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри; Аптеки, аптечні кіоски, аптечні магазини, контрольно-аналітичні лабораторії; Медико-соціальні експертні комісії, бюро судово-медичної експертизи;
- лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад); фармацевти, асистенти фармацевтів (незалежно від найменування посад), лаборанти лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад).
При цьому, суд зазначає, що у період з 23.10.1991 року по 22.11.2007 року діяв наказ Міністерства охорони здоров`я України № 146 «Про атестацію середніх медичних працівників», додатком 2 до якого було визначено номенклатуру середніх медичних працівників, серед яких передбачено: медична сестра стаціонару, медична сестра поліклініки, медична сестра дитячого стаціонару, медична сестра дитячої поліклініки, медична сестра з фізіотерапії, медична сестра з масажу, медична сестра (інструктор) з лікувальної фізкультури, медична сестра з функціональної діагностики, медична сестра з дієтичного харчування, медична сестра з стоматології.
З 23.11.2007 року Міністерство охорони здоров`я України скасувало вищевказаний наказ та прийняло наказ № 742 «Про атестацію молодших спеціалістів з медичною освітою», додатком 1 до якого було визначено номенклатуру спеціальностей молодших спеціалістів з медичною освітою, серед яких: сестринська справа та сестринська справа (операційна).
Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 30.01.2019 року у справі № 876/5312/17, до пільгового стажу осіб у розумінні п. «е» ст. 55 Закону № 1788 при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України відповідних заяв про призначення пенсії має зараховуватись стаж роботи навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком № 909.
З огляду на встановлені обставини у справі та мотиви прийняття оскаржуваного рішення, суд зазначає, що відповідачем не враховано при вирішення питання щодо наявності у позивача права на пенсію за вислугу років норми п. «е» ст. 55 Закону № 1788 у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII та Законом № 911-VIII відповідно до п. 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 року № 2-р/2019, а відтак періоди роботи позивача на займаних посадах згідно записів трудової книжки мають бути зараховані до спеціального трудового стажу.
Щодо позовних вимог позивача в частині зарахування страхового стажу у подвійному розмірі, суд виходить з наступного:
У відповідності до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі та раніше за текстом – Закон № 1058) страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку – на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
За змістом ч. 3 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
При цьому, згідно з ч. 4 ст. 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Відповідно до ст. 60 Закону № 1788 робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 27.04.2023 року у справі № 160/14078/22.
У відповідності до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи зазначене, стаж роботи позивача на посаді медичної сестри інфекційного відділення Арбузинської центральної районної лікарні (в період з 01.08.1988 року по 06.08.1990 року), та на посаді медичної сестри протитуберкульозного кабінету Воєводської сільської лікарняної амбулаторії (в період з 01.09.2008 року по 31.12.2010 року) має зараховуватись в подвійному розмірі, оскільки позивач працювала у інфекційних відділеннях охорони здоров`я.
Отже, трудовий стаж позивача як працівника охорони здоров`я, на день подання заяви про призначення пенсії, складає 37 років 4 місяці 15 днів (33 роки 0 місяців 09 днів + 4 роки 4 місяці 6 днів), що є достатнім для призначення пенсії за вислугою років.
При цьому суд враховує, що п. 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 передбачено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію.
Після реєстрації заяви позивача та сканування копій наданих документів засобами програмного забезпечення, органом, що розглядає заяву, згідно принципу екстериторіальності, було визначено ГУ ПФУ в Харківській області.
Згідно з приписами п. 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Відповідно до абз. 2 п. 4.7 розділу ІV Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Згідно з п. 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, а після призначення пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
ГУ ПФУ в Миколаївській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні підстави для задоволення щодо нього позовних вимог.
Враховуючи вказане, обов`язок щодо зарахування страхового стажу позивача та повторного розгляду її заяви необхідно покласти на ГУ ПФУ в Харківській області.
На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Оскільки оскаржуване рішення винесено ГУ ПФУ в Харківській області, судові витрати покладаються на зазначеного відповідача. 
Керуючись ст.ст. 2, 9, 19, 77, 139, 241 – 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, код ЄДРПОУ 13844159) та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, Держпром, 3, м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ 14099344) – задовольнити. 
2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області щодо не зарахування в повному обсязі ОСОБА_1 до стажу для права на пенсію за вислугою років періодів роботи з 01.08.1988 року по 24.07.1997 року, з 19.11.1999 року по 01.12.2000 року, з 21.02.2001 року по 01.02.2007 року, з 01.09.2008 року по 31.12.2010 року, з 01.01.2011 року по 02.07.2012 року, з 03.07.2012 року по 31.12.2012 року, з 01.01.2013 року по 06.11.2017 року, з 16.11.2017 року 30.09.2025 року.
3. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області щодо не зарахування ОСОБА_1 у подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періодів роботи з 01.08.1988 року по 06.08.1990 року та з 01.09.2008 року по 31.12.2010 року.
4. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії № 143050006445 від 14.10.2025 року.
5. Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугою років, відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи з 01.08.1988 року по 24.07.1997 року, з 19.11.1999 року по 01.12.2000 року, з 21.02.2001 року по 01.02.2007 року, з 01.09.2008 року по 31.12.2010 року, з 01.01.2011 року по 02.07.2012 року, з 03.07.2012 року по 31.12.2012 року, з 01.01.2013 року по 06.11.2017 року, з 16.11.2017 року 30.09.2025 року.
6. Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 у подвійному розмірі, згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи з 01.08.1988 року по 06.08.1990 року та з 01.09.2008 року по 31.12.2010 року.
7. Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.10.2025 року про призначення пенсії із урахуванням наданої судом правової оцінки.
8. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, Держпром, 3, м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ 14099344) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у сумі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 20.04.2026 року.

Суддя О.В. Малих