Справа № 367/8615/25
Провадження №2/367/214/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

08 квітня 2026 року м. Ірпінь
Ірпінський міський суд Київської області
у складі: головуючого – судді Одарюка М.П.
за участю секретаря судового засідання Бобриш М.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ірпені цивільну справу № 367/8615/25 за позовом ОСОБА_1 до Ірпінської міської ради про визначення додаткового строку на прийняття спадщини,

У С Т А Н О В И В :
В липні 2025 року позивачка звернулась до суду з позовом до Ірпінської міської ради про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. В обґрунтування позову вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 . Вона є єдиною спадкоємицею після смерті батька. Покійний батько володів частиною будинку АДРЕСА_1 , яка залишилась як спадкове майно. Крім того, за життя батько склав на її ім`я заповіт. Звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, їй було повідомлено, що заповіт не може бути реалізовано, так як сплинув строк на подачу заяви про прийняття спадщини. Поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини є те, що вона доглядала за своїм чоловіком, який був хворий та перебував у безпорадному стані, а вона в свою чергу не мала можливості залишити чоловіка без нагляду та займатися спадковими справами.
У відзиві на позовну заяву наданому представником відповідача, вказує, що відповідачем не допущено порушення прав позивача, що підтверджується відсутністю будь –яких позовних вимог до Ірпінської міської ради. Просить справи розглядати за відсутності представника Ірпінської міської ради та прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.
Представник позивач в судове засідання не прибула про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином. Надала суду письмову заяву, в якій просила суд розглядати справу за відсутності сторони позивача, позовну заяву підтримала у повному обсязі та просила суд її задовольнити.
Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено наступне.
Батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 были ОСОБА_4 и ОСОБА_5 (російською мовою) ( а.с.7).
ОСОБА_6 17 червня 2000 року уклала шлюб з ОСОБА_7 та після одруження їй присвоєно прізвище ОСОБА_8 ( а.с.13).
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с-щі Ворзель, Бучанського району Київської області ( а.с.8).
Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складається із частки будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ( та.с.9)
За життя 16.02.2019 року ОСОБА_2 склав заповіт, який посвідчив нотаріально, яким все своє майно де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося заповідав доньці – ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Заповіт зареєстрований в спадковому реєстрі за № 231 ( а.с.12).
08 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області із заявою про прийняття спадщини. Спадкова справа заведена не була. 
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.10.2025 року приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Савельєва Г.В. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Частинами першою, третьою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Згідно із частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини позивачка посилається на те, що вона доглядала за своїм чоловіком, який був хворий та перебував у безпорадному стані та вона не мала можливості займатися спадковими справами, бо не мала на кого залишити хворого чоловіка ( а.с.88-95).
Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17.12.2021 року у справі № 369/6254/19-ц, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.
Крім того, суд також враховує ту обставину, що пропущений ОСОБА_1 строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. 
Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.
Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц, від 01 червня 2020 року у справі № 185/777/17.
Також суд зауважує, що наслідки пропущення позивачкою строку для прийняття спадщини будуть непропорційними, оскільки позивачка втратить право на спадкування майна, яке залишилося після смерті спадкодавця.
Суд вважає, що втрата спадкового майна буде для позивачки занадто надмірним тягарем, і при цьому буде порушено баланс між інтересами держави та фізичної особи.
Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, що позивачка з поважних причин пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відповідач по справі не надав будь-яких заперечень проти задоволення позовних вимог позивача, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. 
Суд позов задовольняє і визначає позивачці додатковий строк в один місяць з моменту набрання законної сили даним судовим рішенням для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 264, 265, 268 ЦПК України, суд

У Х ВА Л И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Ірпінської міської ради про визначення додаткового строку на прийняття спадщини задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) додатковий строк в один місяць з моменту набрання законної сили даним судовим рішенням для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.П. Одарюк