154/723/26 
2/154/802/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
заочне
20 квітня 2026 року м. Володимир

Володимирський міський суд Волинської області
у складі: головуючого судді Вітера І.Р.,
з участю секретаря судового засідання Багдасарової Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Володимирі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

19 лютого 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 27117 грн 77 коп. 

Стислий виклад позовних вимог
Позов обґрунтований тим, що 31 грудня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 5215371 в електронній формі. Позивач посилається на те, що договір був укладений із використанням інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавця та електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а кредитні кошти підлягали наданню у безготівковій формі на платіжну картку позичальника. За умовами договору розмір кредиту становив 7200,00 грн, строк кредитування - 360 днів, а проценти мали нараховуватися на залишок фактичної заборгованості за кожен день користування кредитом. 
Позивач зазначає, що відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Також позивач посилається на перехід до нього права вимоги за спірним зобов`язанням та вказує, що до нового кредитора перейшли права первісного кредитора в обсязі і на умовах, які існували на момент такого переходу. 
З урахуванням поданої 26 березня 2026 року заяви про уточнення позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № 5215371 від 31 грудня 2024 року у розмірі 27117 грн 77 коп., з яких: 7199 грн 68 коп. - заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 16550 грн 38 коп. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 1846 грн 71 коп. - заборгованість за нарахованими процентами згідно з кредитним договором з моменту відступлення права вимоги по дату формування розрахунку, 1521 грн 00 коп. - заборгованість за пенею та/або штрафами. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, а саме 2662 грн 40 коп. судового збору та 9000 грн 00 коп. витрат на правову допомогу. 

Процесуальні дії та рішення у справі
Ухвалою суду від 02 березня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у судове засідання.
26 березня 2026 року представник позивача подав до суду заяву про уточнення позовних вимог.
Представник позивача в судове засідання не з`явився. У поданій позовній заяві просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав та проти заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення не заперечував. 
Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позов не подав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, однак у судове засідання повторно не з`явився, причин неявки суду не повідомив. Своїм правом на подання заяв по суті справи та доказів на спростування заявлених позовних вимог не скористався.
Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасника справи за умови його належного повідомлення про дату, час і місце цього засідання не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з частиною четвертою цієї статті у разі повторної неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення. 
Згідно з частиною першою статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки у даній справі наявні зазначені процесуальним законом умови, суд дійшов висновку про можливість проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. 
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 

Фактичні обставини справи, встановлені судом за доказами сторін.
Судом установлено, що 31 грудня 2024 року о 08:07 у місті Києві між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір № 5215371 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. У реквізитах договору як клієнта зазначено ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 , орган видачі 0712, дата видачі 24 січня 2022 року. 
Відповідно до пункту 1.1 договору його укладення здійснювалося сторонами за допомогою інформаційно-комунікаційної системи Товариства, доступ до якої забезпечувався клієнту через вебсайт або мобільний застосунок «Credit7». Цим же пунктом передбачено, що електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході до особистого кабінету, зокрема шляхом перевірки правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході в особистий кабінет, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля до особистого кабінету. У графіку платежів, який є додатком № 1 до договору, у реквізитах підписів сторін зазначено, що ОСОБА_1 підписав документ електронним підписом одноразовим ідентифікатором 43305 31 грудня 2024 року о 08:07:20. 
Згідно з пунктом 1.2 договору Товариство зобов`язалося надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності та платності, а клієнт - повернути кредит, сплатити комісію та проценти за користування кредитом і виконати інші обов`язки, передбачені договором. У цьому ж пункті визначено, що тип кредиту - кредит, а сума кредиту (загальний розмір) складає 7200,00 грн. У паспорті споживчого кредиту також зазначено, що кредит надавався на споживчі (особисті) потреби, без забезпечення, безготівковим шляхом на рахунок, у тому числі за реквізитами платіжної картки, протягом двох днів з моменту укладення договору. 
Відповідно до пункту 1.3 договору строк кредитування становить 360 днів, а періодичність платежів визначена як кожні 30 днів. Цим же пунктом передбачено, що детальні терміни повернення кредиту, сплати комісії та процентів визначені у таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки, тобто у графіку платежів, який є додатком № 1 до договору. Пунктами 1.3.1 та 1.3.2 договору передбачено можливість зміни строку кредитування та строку виплати кредиту в останньому розрахунковому періоді за письмовою згодою сторін шляхом укладення додаткового договору (угоди), а також право клієнта ініціювати таке продовження на підставі поданого до товариства звернення в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора. Пункт 1.3.3 договору визначає, що рекомендовані дати внесення клієнтом грошових коштів для уникнення простроченої заборгованості визначені у графіку платежів у колонці «Дата видачі кредиту / дата платежу». 
Пунктом 1.4 договору встановлено, що комісія за надання кредиту становить 720,00 грн, є разовою та нараховується при наданні кредиту в дату надання кредиту. Цим же пунктом визначено, що тип процентної ставки є фіксованим. Відповідно до пункту 1.4.1 договору стандартна процентна ставка становить 0,95 % за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредитування; денна процентна ставка при застосуванні стандартної процентної ставки визначена у розмірі 0,9778 %. Відповідно до пункту 1.4.2 договору знижена процентна ставка становить 0,7600 % за кожен день користування кредитом та застосовується за умови, якщо клієнт до 29 січня 2025 року включно сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного у графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. У цьому ж пункті зазначено, що у разі невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки користування кредитом здійснюється за стандартною процентною ставкою. Денна процентна ставка при застосуванні зниженої процентної ставки визначена у розмірі 0,9619 %. 
У пунктах 1.5-1.7 договору наведено орієнтовні показники вартості кредиту. Так, орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою за весь строк кредитування визначена у розмірі 2639,6200 % річних, а за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки - 2289,2661 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом визначена у сумі 32544,00 грн, а з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки - 32133,60 грн. Загальні витрати за кредитом визначені у сумі 25344,00 грн за стандартною ставкою та 24933,60 грн - з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки. Аналогічні відомості наведені й у паспорті споживчого кредиту. 
З графіка платежів, який є додатком № 1 до договору, вбачається, що цей графік розрахований з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки та містить позначення про можливість застосування знижки - «ТАК», із зазначенням періоду знижки до 29 січня 2025 року включно. Графіком визначено 12 розрахункових періодів. Перший платіж встановлено на 29 січня 2025 року у загальній сумі 2361,60 грн, із яких 1641,60 грн - проценти за користування кредитом, 720,00 грн - комісія за надання кредиту. Наступні платежі визначені у сумі 2052,00 грн кожний із датами 28 лютого 2025 року, 30 березня 2025 року, 29 квітня 2025 року, 29 травня 2025 року, 28 червня 2025 року, 28 липня 2025 року, 27 серпня 2025 року, 26 вересня 2025 року, 26 жовтня 2025 року, 25 листопада 2025 року. Останній платіж встановлено на 25 грудня 2025 року у сумі 9252,00 грн, з яких 7200,00 грн - погашення суми кредиту, 2052,00 грн - проценти. У графіку також зазначено, що за відсутності підстав для застосування зниженої процентної ставки розмір процентів за перший розрахунковий період становив би 2052,00 грн, загальна сума процентів за користування кредитом - 24624,00 грн, загальні витрати за кредитом - 25344,00 грн, а загальна вартість кредиту - 32544,00 грн. 
Крім того, з анкети-опитувальника клієнта - фізичної особи, сформованої за допомогою програмного забезпечення ІКС ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», вбачається, що в ній зазначено дані ОСОБА_1 : дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , серія та номер документа - НОМЕР_2, орган видачі - 0712, дата видачі - 24 січня 2022 року, адреса реєстрації та фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , мобільний телефон (фінансовий номер) - НОМЕР_3 , електронна адреса - ІНФОРМАЦІЯ_2 
На підтвердження факту надання відповідачу кредитних коштів позивачем подано лист Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕЙТЕК» вих. № 20251201-117 від 01 грудня 2025 року. У цьому документі зазначено, що ТОВ «ПЕЙТЕК» є фінансовою установою, яка має право на надання платіжних послуг, а між ТОВ «ПЕЙТЕК» та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» укладено договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № НОМЕР_4 від 03 січня 2024 року. 
У вказаному листі зазначено, що відповідно до цього договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» у сумі 7200,00 грн. У документі наведено номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК» - 685e7e3d-b7e4-4921-b4c4-3a4db270b188, номер транзакції в системі ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» - НОМЕР_6, Session ID 028996861910, код авторизації 367061, банк-еквайр - АТ «ПУМБ», дату і час створення операції - 31 грудня 2024 року 08:08:09, дату і час прийняття в роботу - 31 грудня 2024 року 08:08:11, дату і час виконання - 31 грудня 2024 року 08:08:11. Як призначення платежу зазначено: зарахування на картку, ЕПЗ НОМЕР_5. 
Зазначений документ подано як письмове підтвердження того, що після укладення договору № 5215371 від 31 грудня 2024 року кредитні кошти у передбаченому договором розмірі були перераховані через платіжного партнера на платіжну картку клієнта. Такий спосіб надання кредиту узгоджується з умовами договору та паспорта споживчого кредиту, відповідно до яких кредит надається безготівковим шляхом на рахунок, у тому числі за реквізитами платіжної картки.
На підтвердження розміру заборгованості позивачем подано розрахунок заборгованості за договором № 5215371 від 31 грудня 2024 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту, складений первісним кредитодавцем станом на 28 листопада 2025 року. У цьому документі зазначено позичальника - ОСОБА_1 , а сам розрахунок подано у табличній формі з щоденним відображенням руху заборгованості у розрізі чотирьох складових: тіла кредиту, процентів за користування, штрафних санкцій та комісії за надання кредиту. 
Із зазначеного розрахунку вбачається, що на дату укладення договору, 31 грудня 2024 року, у графі «нараховано» відображено: 7200,00 грн тіла кредиту, 68,40 грн процентів за користування кредитом та 720,00 грн комісії за надання кредиту; у графі «до сплати» на цю ж дату відображено ті самі суми: 7200,00 грн тіла кредиту, 68,40 грн процентів та 720,00 грн комісії. У подальших рядках за 01 січня 2025 року - 22 січня 2025 року в розрахунку відображено щоденне нарахування процентів у сумі 68,40 грн за кожен день, внаслідок чого сума процентів у графі «до сплати» послідовно зростає: 136,80 грн, 205,20 грн, 273,60 грн і далі. 
Поданий розрахунок кореспондується з умовами договору, відповідно до яких стандартна процентна ставка становить 0,95 % за кожен день користування кредитом, а комісія за надання кредиту становить 720,00 грн. При сумі кредиту 7200,00 грн розмір щоденного нарахування процентів 68,40 грн відповідає 0,95 % від суми кредиту. 
У підсумковому рядку розрахунку первісного кредитодавця станом на 28 листопада 2025 року зазначено, що всього було нараховано: 7200,00 грн тіла кредиту, 22774,19 грн процентів за користування кредитом, 3600,00 грн штрафних санкцій та 720,00 грн комісії. Як сплачені у цьому ж розрахунку відображені: 0,32 грн у рахунок тіла кредиту, 6223,81 грн у рахунок процентів за користування кредитом, 2079,00 грн у рахунок штрафних санкцій та 720,00 грн у рахунок комісії. У графі «до сплати» станом на 28 листопада 2025 року зазначено: 7199,68 грн тіла кредиту, 16550,38 грн процентів за користування кредитом, 1521,00 грн штрафних санкцій та 0,00 грн комісії, а загальна сума заборгованості визначена у розмірі 25271,06 грн. 
Із наданого розрахунку первісного кредитодавця видно, що відповідач здійснював платежі, і вони були зараховані не лише в проценти, а й частково в тіло кредиту, комісію та штрафні санкції. За цим розрахунком простежуються такі зарахування.
31 січня 2025 року в розрахунку відображено нарахування 68,4 грн процентів та 2079 грн штрафних санкцій. Того ж дня у графі «сплачено» зазначено: 0,01 грн - у рахунок тіла кредиту, 2188,8 грн - у рахунок процентів, 2079 грн - у рахунок штрафних санкцій, 720 грн - у рахунок комісії. Після цього у графі «до сплати» залишено: 7199,99 грн тіла кредиту, 2188,8 грн процентів, 0 грн штрафних санкцій та 0 грн комісії. 
02 березня 2025 року у графі «сплачено» зазначено ще один платіж: 0,30 грн - у рахунок тіла кредиту та 2051,7 грн - у рахунок процентів. Після цього в розрахунку відображено залишок 7199,69 грн тіла кредиту та 4240,8 грн процентів. 
31 березня 2025 року у графі «сплачено» зазначено: 0,01 грн - у рахунок тіла кредиту та 1983,31 грн - у рахунок процентів. Після цього в графі «до сплати» відображено 7199,68 грн тіла кредиту та 6224,4 грн процентів. 
Отже, загалом за розрахунком первісного кредитодавця відповідачем було сплачено: 0,32 грн у рахунок тіла кредиту, 6223,81 грн у рахунок процентів, 2079 грн у рахунок штрафних санкцій та 720 грн у рахунок комісії. Саме таке підсумкове зарахування прямо наведене у рядку «всього».
Судом установлено, що 28 листопада 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» укладено договір факторингу № 28-11/25/Л. У поданих документах ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» визначене як фактор, а ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» визначене як клієнт. У документах щодо виконання цього договору зазначено, що від клієнта до фактора переходять права вимоги за заборгованостями боржників, включених до реєстру боржників. 
На підтвердження виконання договору факторингу позивачем подано платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 582480001, складену 28 листопада 2025 року, з якої вбачається, що платником є ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», отримувачем - ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», сума переказу становить 2 985 965 грн 68 коп., а в призначенні платежу зазначено: «Оплата згідно ДОГОВОРУ ФАКТОРИНГУ № 28-11/25/Л від 28.11.2025 р. без ПДВ». У документі також зазначено, що датою прийняття до виконання та датою виконання є 28 листопада 2025 року. 
Крім того, до матеріалів справи долучено акт прийому-передачі Реєстру Боржників для друку за договором факторингу № 28-11/25/Л від 28 листопада 2025 року. Із його змісту вбачається, що на виконання умов зазначеного договору клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників для друку із загальною кількістю боржників 2735, а загальна сума заборгованості за цим реєстром становить 42 115 545 грн 31 коп. У цьому ж акті зазначено, що після цього, з урахуванням умов договору факторингу, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості до боржників і фактор стає кредитором стосовно відповідних заборгованостей, а сам реєстр передано в повному обсязі, без зауважень.
На підтвердження включення саме заборгованості відповідача до предмета відступлення права вимоги позивачем подано витяг з додатку № 1-1 до договору факторингу № 28-11/25/Л від 28 листопада 2025 року. Із цього витягу вбачається, що у реєстрі під № 209 зазначений ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , номер кредитного договору - 5215371, валюта зобов`язання - UAH. У витягу зазначено суму заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 7199,68 грн, суму заборгованості за нарахованими процентами 16550,38 грн, суму заборгованості за нарахованими комісіями 0,00 грн, суму заборгованості по штрафах/пені 1521,00 грн, а загальну суму заборгованості за кредитним договором - 25271,06 грн. 
Отже, у поданих позивачем документах перехід права вимоги обґрунтовується договором факторингу від 28 листопада 2025 року, платіжним документом про оплату за цим договором, актами прийому-передачі реєстру боржників у паперовому та електронному вигляді, а також витягом з реєстру боржників, у якому окремо зазначені дані відповідача та сума заборгованості за договором № 5215371. 
Окремо позивачем подано ще один, вже власний розрахунок заборгованості, складений станом на 02 березня 2026 року. У ньому зазначено інформацію за укладеним договором № 5215371, дату укладення договору 31 грудня 2024 року, дату виникнення заборгованості 29 листопада 2025 року, дату закінчення строку користування кредитом 25 грудня 2025, а також те, що розрахунок здійснено за період з 29 листопада 2025 року по 02 березня 2026 року. У цьому розрахунку як початкова заборгованість на 29 листопада 2025 року вказані: 7199,68 грн - за тілом кредиту, 16550,38 грн - за відсотками, 0,00 грн - за комісією, 1521,00 грн - за пенею (штрафами), разом 25271,06 грн. 
У цьому ж розрахунку зазначено, що за період 29 листопада 2025 року - 25 грудня 2025 року на заборгованість за кредитом 7199,68 грн нараховано 1846,71 грн процентів, унаслідок чого загальна сума процентної заборгованості визначена у розмірі 18397,09 грн. Будь-які нарахування 3 % річних чи інфляційних збитків у таблиці цього документа зазначені як 0,00 грн. Як загальна сума заборгованості станом на 02 березня 2026 року у вказаному документі наведено 27117,77 грн, з яких: 7199,68 грн - заборгованість по тілу кредиту, 18397,09 грн - заборгованість за відсотками, 0,00 грн - заборгованість за комісією, 1521,00 грн - пеня (штрафи). 

Застосовані судом норми права, мотиви та висновки суду
А. Щодо доведеності факту укладення кредитного договору та виникнення між сторонами договірних правовідносин
Відповідно до частини першої статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. 
Застосовуючи наведену норму права до спірних правовідносин, суд виходить із того, що договір № 5215371 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 31 грудня 2024 року у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, відповідач його недійсність не оспорював.
Презумпція правомірності правочину може бути спростована лише належними та допустимими доказами, однак таких матеріали справи не містять. Навпаки, зміст самого договору, графіка платежів, паспорта споживчого кредиту, анкети-опитувальника клієнта, а також документа про перерахування кредитних коштів узгоджується між собою за ключовими ідентифікуючими ознаками відповідача та спірного зобов`язання, а саме: прізвищем, ім`ям та по батькові, РНОКПП, паспортними даними, фінансовим номером телефону, електронною адресою, номером кредитного договору, датою його укладення, сумою кредиту, способом надання коштів та реквізитами електронного платіжного засобу, на який кредит було перераховано. 
Згідно з частиною першою статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Водночас стаття 1055 Цивільного кодексу України передбачає, що кредитний договір укладається у письмовій формі, а кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. 
Застосовуючи ці норми, суд виходить із того, що письмова форма кредитного договору у даному випадку дотримана, оскільки правочин укладено в електронному вигляді за допомогою інформаційно-комунікаційної системи кредитодавця. У самому договорі прямо зазначено, що електронний кредитний договір укладається у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», а примірник договору після акцепту позичальника підписується кваліфікованим електронним підписом уповноваженого працівника кредитодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу. Отже, сам по собі електронний формат цього договору не свідчить про відсутність письмової форми, а навпаки відповідає способу її реалізації, прямо передбаченому законом. 
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. 
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Частина шоста цієї ж статті передбачає, що відповідь про прийняття пропозиції може бути надана, зокрема, шляхом надсилання електронного повідомлення, заповнення формуляра заяви (форми) або вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі. Частина восьма статті 11 цього Закону передбачає, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції у визначеному порядку. 
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. 
Застосовуючи наведені норми, суд встановив, що механізм укладення спірного договору відповідає саме тій процедурі, яку закон визначає для електронного правочину.
Зокрема, у графіку платежів зазначено, що ОСОБА_1 підписав документ електронним підписом одноразовим ідентифікатором 43305 31 грудня 2024 року о 08:07:20, а в листі ТОВ «ПЕЙТЕК» підтверджено, що вже 31 грудня 2024 року о 08:08:11 на платіжну картку клієнта, зазначену як ЕПЗ НОМЕР_5, було успішно перераховано 7200,00 грн за договором № 5215371. Така послідовність електронного укладення договору та негайного перерахування коштів об`єктивно підтверджує реальне існування саме того правочину, на який посилається позивач, та свідчить про настання передбачених ним правових наслідків. 
Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
За змістом статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. 
Застосовуючи наведені норми права до спірних правовідносин, суд виходить із того, що у матеріалах справи наявний підписаний сторонами договір № 5215371 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, укладений 31 грудня 2024 року о 08:07, у якому визначено сторони правочину, суму кредиту 7200,00 грн, строк кредитування 360 днів, розмір разової комісії 720,00 грн, стандартну процентну ставку 0,95 % за кожен день користування кредитом, а також умови застосування зниженої процентної ставки. У графіку платежів міститься відмітка про підписання документа ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 43305 31 грудня 2024 року о 08:07:20. Сукупність цих даних підтверджує погодження істотних умов договору саме відповідачем та дотримання письмової форми кредитного договору. 

Б. Щодо доведеності факту надання кредиту та виникнення обов`язку його повернення
Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити проценти. 
Згідно зі статтею 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, а розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Частини перша та друга статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачають, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною, а розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати визначаються в договорі. 
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а за змістом статті 530 цього Кодексу, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. 
Статті 610, 611 Цивільного кодексу України визначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. 
Як встановлено судом, за умовами договору кредит надавався у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на платіжну картку відповідача, а кредит вважався наданим у день такого перерахування. Лист ТОВ «ПЕЙТЕК» підтверджує, що 31 грудня 2024 року о 08:08:11 на картку НОМЕР_5 було успішно перераховано 7200,00 грн за договором № 5215371. Отже, первісний кредитодавець виконав свій основний обов`язок за договором, а у відповідача виник обов`язок повернути кредит, сплатити проценти та виконати інші грошові зобов`язання у порядку та строки, визначені договором. 

В. Щодо переходу права вимоги до позивача
Стаття 512 Цивільного кодексу України передбачає, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином. 
Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. 
За змістом статті 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Крім того, стаття 18 Закону України «Про споживче кредитування» передбачає, що відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства. 
Матеріалами справи підтверджено, що 28 листопада 2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено договір факторингу № 28-11/25/Л, його виконання підтверджується платіжною інструкцією на суму 2 985 965 грн 68 коп., актами приймання-передачі реєстру боржників у паперовому та електронному вигляді, а також витягом з реєстру боржників, у якому окремо зазначено відповідача ОСОБА_1 , договір № 5215371 та заборгованість станом на дату відступлення. Тому суд дійшов висновку, що позивач є належним кредитором у спірному зобов`язанні. 

Г. Щодо правомірності окремих складових вимог, застосування спеціального законодавства та підходу суду до контрольного перерахунку
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Закону України «Про споживче кредитування» у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у визначеній законом черговості: у першу чергу - прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти, у другу чергу - сума кредиту та проценти, у третю чергу - неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит. 
Ця норма є спеціальною для правовідносин споживчого кредитування. 
Пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення виконання позичальником грошового зобов`язання за кредитним договором позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені), а нараховані включно з 24 лютого 2022 року штрафні санкції та інші платежі за прострочення підлягають списанню.
Станом на спірний період та на час ухвалення рішення правовий режим воєнного стану в Україні продовжував діяти. 
Крім того, сам договір у пункті 6.4 прямо передбачає, що у випадку встановлених законодавством України мораторіїв на нарахування штрафних санкцій неустойка протягом періоду дії такого мораторію не нараховується та клієнтом не сплачується. 
Отже, включення первісним кредитодавцем до розрахунку штрафних санкцій у сумі 3600,00 грн, а також зарахування сплачених відповідачем коштів у сумі 2079,00 грн у рахунок штрафу, не відповідає умовам договору та вимогам чинного законодавства. 
Суд також враховує, що договір передбачав можливість застосування зниженої процентної ставки 0,7600 % за день лише за умови, якщо клієнт до 29 січня 2025 року включно сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного графіком платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. 
Разом із тим поданий розрахунок первісного кредитодавця не містить платежу відповідача до 29 січня 2025 року включно, а перший фактично відображений платіж датований лише 31 січня 2025 року. За таких обставин підстав для застосування зниженої процентної ставки у цій справі немає, а проценти підлягають обчисленню за стандартною ставкою 0,95 % за кожен день користування кредитом. 
Оскільки проценти за договором нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, до періоду розрахунку включається день надання кредиту та день його фактичного повернення, а при частковому погашенні з наступного дня змінюється база для подальшого нарахування процентів, суд виходить із необхідності власного контрольного хронологічного перерахунку, з виключенням із нього неправомірно нарахованих штрафних санкцій та з перерозподілом платежів у спосіб, що відповідає суті спірного зобов`язання. 
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що незгода суду з розрахунком, поданим позивачем, сама по собі не є підставою для відмови у позові. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 зазначено, що відсутність здійсненого судом розрахунку заборгованості перешкоджає ухваленню законного рішення. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19 також виходила з того, що у разі виявлення неправильності нарахувань суд має перевірити їх самостійно та визначити належний до стягнення розмір у межах установлених обставин справи. Аналогічний підхід відображений і в практиці Касаційного цивільного суду, який у своєму офіційному огляді наголосив: якщо суд не погоджується з розрахунком, наданим позивачем, він не позбавлений можливості самостійно зробити правильний розрахунок і повинен стягнути ту суму, яка доведена та щодо якої у суду немає сумніву. 

Д. Щодо контрольного хронологічного перерахунку заборгованості первісного кредитодавця станом на 28 листопада 2025 року
Як вбачається з поданого первісним кредитодавцем розрахунку, на дату надання кредиту - 31 грудня 2024 року - відповідачу було нараховано 7200,00 грн тіла кредиту, 68,40 грн процентів за перший день користування кредитом та 720,00 грн комісії, а надалі при незмінній базі 7200,00 грн щоденно нараховувалися проценти по 68,40 грн на день. Це відповідає стандартній ставці 0,95 % на день від суми кредиту 7200,00 грн. 
Перший фактичний платіж відображений у розрахунку 31 січня 2025 року. Із поданого розрахунку вбачається, що цього дня відповідачем було сплачено загалом 4987 грн 81 коп., з яких первісний кредитодавець відніс 0 грн 01 коп. у рахунок тіла кредиту, 2188 грн 80 коп. у рахунок процентів, 2079 грн 00 коп. у рахунок штрафних санкцій та 720 грн 00 коп. у рахунок комісії. Суд не приймає такий розподіл у частині штрафу. За період з 31 грудня 2024 року по 31 січня 2025 року включно, тобто за 32 календарні дні, проценти за стандартною ставкою становлять 68 грн 40 коп. на день, а всього - 2188 грн 80 коп. Комісія за надання кредиту становить 720 грн 00 коп. Тому із загальної суми платежу 4987 грн 81 коп. підлягали зарахуванню 2188 грн 80 коп. у рахунок процентів та 720 грн 00 коп. у рахунок комісії, а решта 2079 грн 01 коп. - у рахунок погашення тіла кредиту. Після такого правильного зарахування залишок тіла кредиту становить 7200,00 грн - 2079,01 грн = 5120 грн 99 коп. 
Наступний платіж відображений 02 березня 2025 року у загальній сумі 2052 грн 00 коп. За період з 01 лютого 2025 року по 02 березня 2025 року включно, тобто за 30 календарних днів, проценти підлягали нарахуванню вже на зменшений залишок тіла кредиту 5120 грн 99 коп. У такому разі розмір процентів після округлення становить 48 грн 65 коп. на день, а всього за вказаний період - 1459 грн 50 коп. Тому з платежу 2052 грн 00 коп. у рахунок процентів підлягає зарахуванню 1459 грн 50 коп., а решта 592 грн 50 коп. - у рахунок тіла кредиту. Після цього залишок тіла кредиту становить 5120 грн 99 коп. - 592 грн 50 коп. = 4528 грн 49 коп. 
Третій платіж відображений 31 березня 2025 року у загальній сумі 1983 грн 32 коп. За період з 03 березня 2025 року по 31 березня 2025 року включно, тобто за 29 календарних днів, проценти підлягали нарахуванню на залишок тіла кредиту 4528 грн 49 коп. У такому разі їх розмір після округлення становить 43 грн 02 коп. на день, а всього за цей період - 1247 грн 58 коп. Отже, із зазначеного платежу 1247 грн 58 коп. підлягає зарахуванню в рахунок процентів, а 735 грн 74 коп. - у рахунок тіла кредиту. Після такого зарахування залишок тіла кредиту становить 4528 грн 49 коп. - 735 грн 74 коп. = 3792 грн 75 коп. 
Після 31 березня 2025 року інших платежів розрахунок первісного кредитодавця не містить. Тому за період з 01 квітня 2025 року по 28 листопада 2025 року включно, тобто за 242 календарні дні, проценти підлягали нарахуванню на залишок тіла кредиту 3792 грн 75 коп. У такому разі розмір процентів після округлення становить 36 грн 03 коп. на день, а всього за цей період - 8719 грн 26 коп. 
Отже, за результатами контрольного перерахунку суд визначає, що станом на 28 листопада 2025 року належно доведеною є така заборгованість за договором № 5215371: 3792 грн 75 коп. - за тілом кредиту, 8719 грн 26 коп. - за процентами, 0 грн 00 коп. - за комісією, оскільки вона погашена, та 0 грн 00 коп. - за штрафними санкціями, оскільки їх нарахування і стягнення у спірний період є неправомірними. Загальний розмір заборгованості станом на цю дату становить 12 512 грн 01 коп. Саме від цієї суми, а не від суми 25 271 грн 06 коп., зазначеної у витягу з реєстру боржників та в розрахунку первісного кредитодавця, суд виходить надалі. 

Е. Щодо продовження перерахунку позивача після відступлення права вимоги до 25 грудня 2025 року
Суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, відповідно до якої після спливу визначеного договором строку кредитування кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а права кредитора в охоронних правовідносинах забезпечуються статтею 625 Цивільного кодексу України. У цій справі такий висновок має значення для правильного визначення меж нарахування договірних процентів. Разом із тим позивач у поданому після відступлення права вимоги розрахунку продовжив нарахування процентів лише до 25 грудня 2025 року, тобто в межах первісно погодженого строку кредитування 360 днів, а тому сам по собі період такого нарахування не виходить за межі строку дії кредитного договору; помилковою є саме база нарахування, від якої позивач здійснив подальший розрахунок. 
Як убачається з поданого позивачем розрахунку, після відступлення права вимоги позивач узяв за початкову базу залишок тіла кредиту 7199 грн 68 коп. та за період з 29 листопада 2025 року по 25 грудня 2025 року включно, тобто за 27 календарних днів, нарахував 1846 грн 71 коп. процентів, що відповідає щоденному нарахуванню по 68 грн 40 коп. Суд не може погодитися з такою базою, оскільки вона сформована на підставі розрахунку первісного кредитодавця, до якого були включені неправомірні штрафні санкції та неправильне зарахування частини сплачених відповідачем коштів. 
Виходячи з установленого судом правильного залишку тіла кредиту станом на 28 листопада 2025 року у розмірі 3792 грн 75 коп., подальше нарахування процентів за договором мало здійснюватися саме на цю суму. За період з 29 листопада 2025 року по 25 грудня 2025 року включно, тобто за 27 календарних днів, проценти за ставкою 0,95 % на день після округлення становлять 36 грн 03 коп. на день, а всього - 972 грн 81 коп. Отже, саме така сума процентів, а не 1846 грн 71 коп., могла бути нарахована позивачем у вказаний період. 
Таким чином, станом на 25 грудня 2025 року належно доведеною є така заборгованість відповідача за кредитним договором № 5215371: 3792 грн 75 коп. - основний борг та 9692 грн 07 коп. - проценти за користування кредитом, з яких 8719 грн 26 коп. - проценти, визначені судом станом на 28 листопада 2025 року, та 972 грн 81 коп. - проценти за період з 29 листопада 2025 року по 25 грудня 2025 року. Загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню, становить 13 484 грн 82 коп. Підстав для стягнення штрафних санкцій, а також будь-яких нарахувань за статтею 625 Цивільного кодексу України, у цій справі немає.

Висновок за результатами розгляду справи
З урахуванням установлених судом фактичних обставин, досліджених письмових доказів, умов договору № 5215371 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 31 грудня 2024 року, а також здійсненого судом контрольного хронологічного перерахунку заборгованості, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» підлягає частковому задоволенню. Матеріалами справи належно підтверджено факт укладення відповідачем кредитного договору, факт отримання ним кредитних коштів у сумі 7200 грн 00 коп., а також факт неналежного виконання взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування ним.
Разом із тим суд не може покласти в основу рішення розрахунок заборгованості у поданому позивачем вигляді, оскільки він сформований на підставі розрахунку первісного кредитодавця, до якого включено штрафні санкції, нарахування і стягнення яких у спірний період суперечить приписам пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України та умовам самого договору. Крім того, частина фактично сплачених відповідачем коштів була неправомірно зарахована кредитодавцем у рахунок штрафу, що призвело до штучного завищення залишку тіла кредиту та, як наслідок, до завищення подальших нарахувань процентів.
Після виключення із розрахунку штрафних санкцій, перерозподілу фактично сплачених відповідачем коштів на погашення законних складових боргу та продовження перерахунку у межах строку кредитування судом установлено, що станом на 25 грудня 2025 року непогашеною залишилася заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3792 грн 75 коп. та за процентами у розмірі 9692 грн 07 коп., а всього - 13484 грн 82 коп. Підстав для стягнення з відповідача комісії немає, оскільки вона була погашена, а підстав для стягнення штрафу (пені) немає з огляду на пряму законодавчу заборону його нарахування і стягнення у спірний період.
Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором № 5215371 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 31 грудня 2024 року у загальному розмірі 13484 грн 82 коп., з яких: 3792 грн 75 коп. - заборгованість за основною сумою кредиту, 9692 грн 07 коп. - заборгованість за процентами. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання про розподіл між сторонами судових витрат.
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої, другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання такої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей такого розподілу розмір витрат на правничу допомогу, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем подано договір № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02 липня 2024 року, укладений між ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС», прайс-лист АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС», заявку на надання юридичної допомоги № 742 від 01 січня 2026 року та витяг з Акта № 27 про надання юридичної допомоги від 30 січня 2026 року. Із зазначених документів убачається, що правнича допомога надавалася саме у справі щодо примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором № 5215371, а загальна вартість погоджених та наданих послуг становила 9000 грн 00 коп., з яких 3000 грн 00 коп. - надання усної консультації та 6000 грн 00 коп. - складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду. 
Відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Подані позивачем заявка та витяг з акта містять конкретизацію виду послуг, їх обсягу та вартості, а тому є належними письмовими доказами на підтвердження обсягу та вартості правничої допомоги саме у цій справі. 
Згідно з частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим на надання правничої допомоги, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони.
Згідно з частинами п`ятою, шостою статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, а обов`язок доведення їх неспівмірності покладається на сторону, яка заявляє таке клопотання. Відповідач у цій справі відзиву не подав, клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не заявив, доказів їх неспівмірності не надав. Тому підстав для зменшення розміру таких витрат з наведених підстав суд не має. 
Такий підхід узгоджується з правовими висновками, викладеними, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. 
Разом із тим відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову також покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги заявлено на загальну суму 27117 грн 77 коп., а підлягають задоволенню на суму 13484 грн 82 коп., з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: судовий збір у розмірі 1323 грн 93 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4475 грн 42 коп., визначені пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 133, 137, 141, 223, 247, 259, 263-265, 268, 280-289, 354 ЦПК України, статтями 204, 512, 514, 516, 525, 526, 530, 610, 611, 626, 627, 629, 638, 639, 1048, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, статтями 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статтями 18, 19 Закону України «Про споживче кредитування», суд

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за договором № 5215371 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 31 грудня 2024 року у загальному розмірі 13484 грн 82 коп., з яких: 3792 грн 75 коп. - заборгованість за основною сумою кредиту; 9692 грн 07 коп. - заборгованість за процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1323 грн 93 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4475 грн 42 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду.
Інформація про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», код ЄДРПОУ 42640371, місцезнаходження: Україна, 03150, місто Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 6, офіс 521.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Ігор Вітер