РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 555/3009/25 
04 березня 2026 року 
Костопільський районний суд Рівненської області
в складі судді Снітчук Р.М.
за участі секретаря Дмитрук О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомленням) сторін в залі суду м. Костопіль цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ КОЛЕКТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

ВСТАНОВИВ:
В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що 03 лютого 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи укладено кредитний договір №3434526 про надання споживчого кредиту, шляхом його підписання позичальником електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
За умовами цього договору ТОВ «Лінеура Україна» надало позичальнику  ОСОБА_1  кредит у розмірі 3500 грн., шляхом перерахування кредитних коштів на зазначений позичальником картковий рахунок, строком на 360 днів, з датою остаточного повернення кредиту – 26.10.2023, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,00 % від суми кредиту за кожен день користування.
Вказує, що ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало  ОСОБА_1  кредит в зазначеній сумі, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача.
26.10.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК ПРОФІТ» було укладено договір факторингу № 26102023, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. 
09.09.2025 між ТОВ «ФК ПРОФІТ» та ТОВ «ФК СІТІ КОЛЕКТ» було укладено договір факторингу №ДО-20250909/001, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. 
Відповідач  ОСОБА_1  своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти у визначений договором строк не повернув, проценти за користування кредитом не сплатив. 
Станом на дату звернення до суду прострочена заборгованість за кредитом становить 18999 грн. 99 коп., з яких: 3499 грн. 99 коп. – заборгованість по тілу кредиту,1550 грн. 00 коп. - заборгованість за процентами.
Покликаючись на вимоги ст. 525-530, 610-612, 631, 1046-1049 ЦК України, просив стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 18999 грн. 99 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 9000 грн.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було надано строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. 
26.02.2026 відповідачем подано заяву про визнання позову в частині заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3500 грн., у зв`язку з тим, що є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі просив звільнити його від сплати процентів за договором. 
Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. 
Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, яка вказує на те, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до положень ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. 
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі – ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 02.11.2021 у справі №243/6552/20 (провадження №61-1347св21), будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Судом встановлено, що 03 лютого 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та  ОСОБА_1  укладено електронний кредитний договір №3434526 шляхом підписання електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», на умовах фінансового кредиту.
Наведене підтверджується договором про надання споживчого кредиту № 3434526, паспортом споживчого кредиту, які підписані позичальником ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором та в яких він зазначив номер банківської картки, на яку необхідно перерахувати кредитні кошти.
Підписавши вказаний договір, позичальник ствердив ті обставини, що він ознайомився з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, Правилами надання грошових коштів у позику, які розміщені на сайті товариства. 
За умовами договору про надання споживчого кредиту №3434526 від 03.02.2023 позичальник ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 3500 грн. строком на 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 15 днів, шляхом зарахування коштів на вказану ним банківську картку, з датою остаточного повернення кредиту 26.10.2023 року та зобов`язався вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за стандартною та за зниженою процентною ставкою 2.00 % за один день користування кредитом.
Факт перерахування відповідачу кредитних коштів від ТОВ «Лінеура Україна» підтверджується листом ТОВ "Пейтек Україна" вих. № 20240228-1305 від 28.02.2024.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
26.10.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК ПРОФІ» укладено договір відступлення прав вимоги №26102023, що підтверджується договором відступлення прав вимоги. 
09.09.2025 між ТОВ «ФК ПРОФІТ» та ТОВ «ФК СІТІ КОЛЕКТ» укладено договір факторингу №ДО-20250909/001 у відповідності до умов якого ТОВ «Факторингова компанія «ФК ПРОФІТ» передало (відступило) ТОВ «ФК СІТІ КОЛЕКТ» за плату належні йому права вимоги за вказаним кредитним договором, що підтверджується реєстром боржників, витягом з реєстру бржників від 09.09.2025.
Згідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
20 квітня 2023 року відповідач ОСОБА_1 здійснив часткові платежі в рахунок погашення заборгованості за кредитом в сумі 10 грн. 00 коп.
Із розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що позивач набув право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 18999 грн. 99 коп. з яких: 3499 грн. 99 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 15500 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками.
Таким чином встановлено, що відповідач свої зобов`язання за договором №3434526 від 03.02.2023 належним чином ні перед первісним кредитором, ні перед фактором не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 18999 грн. 99 коп.
Доказів протилежного суду не надано. Відповідачем не спростовано факт укладення зазначеного кредитного договору та наявність простроченої заборгованості за кредитом. 
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Частина 2 ст. 615 ЦК України вказує, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Згідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені ст. 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника суми позики та процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. 
Також встановлено, що відповідач ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією росії проти України, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_2 від 28.09.2025, військовим квитком серії НОМЕР_3 .
Частиною 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково та з відповідача, як з військовослужбовця, який бере участь під час дії особливого періоду у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, підлягає до стягнення лише заборгованість за тілом кредиту за вказаним кредитним договором, що становить 3499 грн. 99 коп.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, зокрема вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд наводить наступний розрахунок (3499,99 х 100) : 18999,99 = 18,42%, тобто позов задоволено на 18,42 %. 
Розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача, складає: 2422 грн. 40 коп. х 18,42 % = 246,20 грн. тобто з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 246 грн. 20 коп. судових витрат зі сплати судового збору.
Згідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. 
Позивачем заявлено до стягнення на його користь з відповідача 9000 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу, у підтвердження чого надано договір про надання правової допомоги №25 від 17.10.2025, заяву про надання правової допомоги №982 від 25.11.2025, витяг з акту прийому-передачі наданих послуг від 26.11.2025. 
Згідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та об`ємом виконаних робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову. 
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При цьому суд враховує те, що позов задоволено на 18,42% , тому витрати на професійну правничу допомогу складають 1657,80 грн. (9000 х 18,42 %). 
На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 509, 526, 527, 530, 532, 599, 610- 612, 615, 629, 631, 634, 638, 1046-1050, 1054 ЦК України ст. 2, 3-13, 19, 81, 89, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, 

УХВАЛИВ:
Позовну заяву  Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ КОЛЕКТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ КОЛЕКТ»заборгованість за кредитним договором №3434526 від 03.02.2023 в розмірі 3499 (три тисячі чотириста дев`яносто дев`ять) грн. 99 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ КОЛЕКТ»понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 446 (чотириста сорок шість) грн. 20 коп.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ КОЛЕКТ» витрати на правничу допомогу у сумі 1657 (одна тисяча шістсот п`ятдесят сім) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ КОЛЕКТ», 02154, м. Київ, проспект Соборності, 30-А, оф.321, ЄДРПОУ 43950742.
Відповідач – ОСОБА_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Повний текст судового рішення складено 04 березня 2026 року. 

Суддя	Р. М. Снітчук