ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 р. 	Справа № 520/10152/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Макаренко Я.М. , Перцової Т.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.09.2025 (суддя: Рубан В.В., м. Харків) по справі № 520/10152/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області   
про визнання протиправним та скасувати рішення, зобов`язати вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (надалі також - відповідач, ГУПФУ в Дніпропетровській області), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову у призначенні пенсії № 203040021176 від 08.04.2025 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській зарахувати періоди участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 24.02.2022 по 31.07.2022, з 06.08.2022 по 14.03.2023, з 24.03.2023 по 29.03.2023, з 02.04.2023 по 28.05.2023, з 08.06.2023 по 09.07.2023, з 12.07.2023 по 13.08.2023, з 16.08.2023 по 08.09.2023, з 11.09.2023 по 24.09.2023, з 05.10.2023 по 07.01.2024, з 18.01.2024 по 30.04.2024 на пільгових умовах за вислугу років як один місяць служби за три місяці відповідно до статті 17-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу період роботи з 17.06.1991 по 28.06.1991, з 26.08.1991 по 31.12.1991, з 01.01.1992 по 01.08.1992 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 04.05.1987;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 01.04.2025.
В обґрунтування вимог адміністративного позову вказує на протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 203040021176 від 08.04.2025 про відмову ОСОБА_1 в зарахуванні стажу.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.09.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26,м. Дніпро, 49094, код ЄДРПОУ21910427) про визнання протиправним та скасувати рішення, зобов`язати вчинити певні дії - задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 203040021176 від 08.04.2025 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.04.2025р.та за результатами її розгляду зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 17.06.1991р. по 28.06.1991р., з 26.08.1991р. по 31.12.1991р., з 01.01.1992р. по 01.08.1992р. згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 04.05.1987р..
В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.09.2025 в частині відмови в зарахуванні періодів участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 24.02.2022 по 31.07.2022, з 06.08.2022 по 14.03.2023, з 24.03.2023 по 29.03.2023, з 02.04.2023 по 28.05.2023, з 08.06.2023 по 09.07.2023, з 12.07.2023 по 13.08.2023, з 16.08.2023 по 08.09.2023, з 11.09.2023 по 24.09.2023, з 05.10.2023 по 07.01.2024, з 18.01.2024 по 30.04.2024 на пільгових умовах за вислугу років як один місяць служби за три місяці відповідно до статті 17-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач зазначає, що він має правові підстави для зарахування вказаного періоду до стажу на пільгових умовах в кратному розмірі (з розрахунку один місяць служби за три місяці), оскільки брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в: Харківська область, м.Харків, Харківська область, м. Барвенкове, Харківська область, с-ще Близнюки, Харківська область, м.Ізюм, Донецька область, м.Костянтинівка, Харківська область, м.Харків, Харківська область, с-ще Мала Данилівка, Харківська область, м.Дергачі, Харківська область, с-ще Слатине, Харківська область, с-ще Лісне, що не було враховано судом першої інстанції при розгляді справи.
Відповідач також не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його ухвалення з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.09.2025 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на правомірність прийнятого ним рішення через відсутність необхідного страхового стажу. Щодо врахування періоду роботи згідно трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 04.05.1987 відповідач зазначає, що вік позивача становить 55 років. Необхідний страховий стаж, визначений пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", становить не менше 25 років. Страховий стаж позивача становить 24 роки 11 місяців 13 днів. За доданими документами не зараховано періоди роботи: - з 17.06.1991-28.06.1991 - відсутній наказ та дата при звільнені; - з 26.08.1991 - 31.12.1991 - відсутня дата в наказі при прийнятті; - з 01.01.1992 - 01.08.1992 - робота в російській федерації. Вказує, що законом чітко передбачено порядок заповнення трудової книжки, внесення до неї відповідних записів та змін. Звертає увагу суду на те, що в цьому випадку органами Пенсійного фонду не покладається відповідальність на позивача щодо порушення порядку заповнення трудової книжки підприємствами, установами, організаціями, а тільки зазначаються правові наслідки за порушення порядку заповнення трудової книжки, зокрема, незарахування періоду до страхового стажу.
Позивач та відповідач не реалізували своє процесуальне право подання відзиву на апеляційні скарги. Відповідно до ч. 4ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційних скарг, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги позивача та відповідача належить залишити без задоволення, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 01.04.2025 ОСОБА_1 звернувся через веб-портал Пенсійного фонду України з заявою щодо призначення дострокової пенсії за віком відповідно до п.п. 4 п. 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Заява позивача розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 203040021176 від 08.04.2025 позивачу відмовлено в пенсії за віком, з наступних підстав.
Так, зокрема, до страхового стажу не зараховано періоди за трудової книжки серії НОМЕР_1 від 04.05.1987:
з 17.06.1991 - 28.06.1991 - відсутній наказ та дата при звільнені;
з 26.08.1991 - 31.12.1991 - відсутня дата в наказі при прийнятті;
з 01.01.1992 - 01.08.1992 - робота в російській федерації.
Не погоджуючись з вказаним рішення відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідальним за заповнення трудової книжки, у тому числі внесення до неї записів, є підприємство-роботодавець, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки. Крім того судом зазначено, що оскільки позивач працював на території рф під час чинності Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, останній мав легітимні очікування щодо зарахування таких періодів до страхового стажу.
Відмовляючи в частині позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач оскаржує рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії, яке обумовлене незарахуванням позивачу до його страхового стажу періодів з 17.06.1991 - 28.06.1991, з 26.08.1991 - 31.12.1991 та з 01.01.1992 - 01.08.1992. Разом з тим, незарахування певних періодів на пільгових умовах не є в даному випадку підставою для відмови в призначенні пенсії. Отже, спір в цій частині відсутній.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами пункту 6 частини першої статі 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі за текстом - Закон №1058-IV).
Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Відповідно до статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Закон №1058-IV набрав чинності 01.01.2004. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі за текстом - Закон №1788-XII).
Пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України №1058-IV (у редакції, чинній на момент звернення із заявою про призначення пенсії) визначено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають: військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави Пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України №1058-IV (у редакції, чинній на момент звернення із заявою про призначення пенсії) визначено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають: військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до абзаців четвертого і п`ятого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, а також абзацу шостого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
Згідно з пунктом 19 частини першої статті 6 Закону України від 22.10.1993 № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (у редакції, чинній на момент видачі посвідчення серії НОМЕР_2 від 11.08.2023), учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Відповідно до підпункту 6 пункту 2.1 Розділу 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи, які підтверджують право на призначення дострокової пенсії за віком:
- посвідчення учасника бойових дій,
- довідка згідно з додатком 2 до Порядку підтвердження наявного стажу роботи або документи про безпосередню участь в АТО/ООС, передбачені Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413 (далі - Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій), або документи військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій про безпосередню участь в обороні України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації;
- довідка згідно з додатком 2 до Порядку підтвердження наявного стажу роботи або документи про безпосередню участь в АТО/ООС, передбачені Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій, або документи військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій про безпосередню участь в обороні України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації;
- посвідчення учасника бойових дій (у разі відсутності в посвідченні учасника бойових дій пункту і статті Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до якого надано статус, такі відомості підтверджуються органом, що видав посвідчення, або додаються документи, які підтверджують безпосередню участь цих осіб в АТО/ООС, передбачені Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій, або документи військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій про безпосередню участь в обороні України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації). Особами з числа резервістів і військовозобов`язаних, особами, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, додаються документи, які підтверджують їх належність до таких осіб (незалежно від наявності в посвідченні зазначених вище відомостей) (при призначенні пенсії учасникам бойових дій згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону).
Аналіз положень пункту 4 частини першої статті 115 Закону України №1058-IV дає підстави для висновку, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають, зокрема, військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, за умови досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності у них страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
Як свідчать матеріали справи, позивач досяг 55-річного віку. Також позивач набув статусу учасника бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_2 від 11.08.2023).
Постановою Верховного Суду від 09.06.2021 у справі №340/576/19 встановлено, що документами, що посвідчують спеціальний статус особи для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку як учаснику бойових дій є 1) посвідчення учасника бойових дій; або 2) довідка про період (періоди) участі у бойових діях або в антитерористичній операції в районах її проведення.
Отже, положення підпункту 5 пункту 2.1 Порядку 22-1 посвідчення учасника бойових дій та довідку про період (періоди) участі у бойових діях або в антитерористичній операції в районах її проведення визначають як альтернативні документи, що посвідчують спеціальний статус особи для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку як учаснику бойових дій, які кожний окремо є достатнім документом, який засвідчує спеціальний статус особи, яка звернулась за призначенням пенсії зі зниженням пенсійного віку як учаснику бойових дій.
Стосовно доводів відповідача щодо правомірності відмови зарахувати у страховий стаж період роботи, зазначений у трудовій книжці ( НОМЕР_1 від 04.05.1987), з підстав наявності в ній недоліків, а саме: з 17.06.1991 - 28.06.1991 - відсутній наказ та дата при звільнені; з 26.08.1991 - 31.12.1991 - відсутня дата в наказі при прийнятті, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п.3 Порядку №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.
Згідно з п.п. 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі по тексту - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Також, згідно з п.20 Порядку №637, в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників; у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до п.17 Порядку №637, за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.
Таким чином, лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Тому збирання уточнюючих довідок повинно здійснюватись лише у випадках неправильного, неповного або нечіткого заповнення трудової книжки, що робить незрозумілим зроблений запис.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 10.10.2019 у справі №234/4585/17, від 25.04.2019 у справі №159/4178/16-а.
Дослідивши зміст трудової книжки позивача, судом встановлено, що надана позивачем до пенсійного органу та до суду трудова книжка серії НОМЕР_1 від 04.05.1987 у хронологічному порядку містить записи про його трудову діяльність із зазначенням посад, періоду роботи, а також звільнення з роботи з посиланням на розпорядчі документи.
Таким чином, недоліки заповнення трудової книжки, виявлені відповідачем щодо відсутності наказу та дати при звільнені, відсутності дати в наказі при прийнятті, не можуть спростовувати відомості, наявні у трудовій книжці та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового (страхового) стажу.
Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 №301 передбачена відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
У постанові від 30.09.2021 по справі №300/860/17 Верховний Суд дійшов висновку, що загальним правилом відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Таким чином, законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 10.10.2019 у справі №234/4585/17, від 25.04.2019 у справі №159/4178/16-а.
За установленою судовою практикою, однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки; не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу, а саме відомості про дату прийняття позивача на посаду, назву цієї посади, дані про реквізити наказів про прийняття на роботу та звільнення з роботи; службу в армії, ці записи є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу позивача.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що періоди роботи позивача згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 04.05.1987 є підтвердженими та повинні бути зараховані до трудового стажу.
Щодо спірного періоду роботи позивача на територій російської федерації за період з 01.01.1992 - 01.08.1992, колегія суддів зазначає наступне.
Оскільки трудовий стаж набутий позивачем на території російської федерації, при визначені права на пенсійне забезпечення суд відповідно до частин 1, 2 статті 4 Закону № 1058-IV вправі застосовувати міжнародні договори з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Так, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 та Угода між Урядом України і урядом російської федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14.01.1993 підлягають застосуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача, оскільки вказані Угоди були чинними на час роботи позивача на території російської федерації і позивач мав легітимні очікування щодо його пенсійного забезпечення.
Отже стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні.
Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що підстави для незарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на території рф, наведені в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 08.04.2025 є протиправними, оскільки позивач працював на зазначеній території під час чинності Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, а тому мав легітимні очікування щодо зарахування таких періодів до страхового стажу.
Стосовно доводів апеляційної скарги позивача в частині зарахування періодів участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 24.02.2022 по 31.07.2022, з 06.08.2022 по 14.03.2023, з 24.03.2023 по 29.03.2023, з 02.04.2023 по 28.05.2023, з 08.06.2023 по 09.07.2023, з 12.07.2023 по 13.08.2023, з 16.08.2023 по 08.09.2023, з 11.09.2023 по 24.09.2023, з 05.10.2023 по 07.01.2024, з 18.01.2024 по 30.04.2024 на пільгових умовах за вислугу років як один місяць служби за три місяці відповідно до статті 17-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", колегія суддів зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що в позивачем оскаржується рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 08.04.2025 про відмову в призначенні пенсії, яке обумовлене незарахуванням позивачу до його страхового стажу періодів: 17.06.1991 - 28.06.1991, 26.08.1991 - 31.12.1991 та 01.01.1992 - 01.08.1992. Тому незарахування зазначених позивачем періодів на пільгових умовах не є в даному випадку підставою для відмови в призначенні пенсії. 
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність спору в даній частині позову. Крім того, у суду відсутні підстави вважати, що відповідач, здійснюючи повторний розгляд заяви про призначення пенсії позивачу на виконання рішення суду, не зарахує певні періоди на пільгових умовах.
Отже, виходячи з вищевказаного, колегія суддів дійшла висновку, що Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області приймаючи рішення про відмову у призначенні пенсії № 203040021176 від 08.04.2025 ОСОБА_1 не врахувало всіх обставин, які мають значення для прийняття вказаного рішення, з огляду на що воно є необґрунтованим, отже підлягає скасуванню.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.04.2025 та за результатами її розгляду зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 17.06.1991 по 28.06.1991, з 26.08.1991 по 31.12.1991, з 01.01.1992 по 01.08.1992 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 04.05.1987.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.09.2025 по справі № 520/10152/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Я.М. Макаренко   Т.С. Перцова