ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року	Львів	Справа № 380/13521/25 пров. № А/857/39672/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
судді-доповідача: Судової-Хомюк Н.М.,
суддів: Глушка І.В., Затолочного В.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року у справі № 380/13521/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення,
суддя у І інстанції – Сидор Н.Т.,
час ухвалення рішення - не зазначено, 
місце ухвалення рішення - м. Львів, 
дата складення повного тексту рішення – не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач-2), в якій позивач просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії №134650015889 від 30.04.2025;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, починаючи з дня його звернення за пенсією з 22.04.2025, зарахувавши до пільгового періоду також періоди роботи з 02.08.1999 по 26.01.2005, з 28.01.2005 по 06.07.2005, з 22.08.2005 по 31.05.2020.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії №134650015889 від 30.04.2025. Вказана відмова мотивована тим, що у позивача недостатньо стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, наявність якого є підставою для призначення пенсії на пільгових умовах. В рішенні відзначено, що пільговий стаж позивача становить 04 роки 11 місяців 16 днів (при необхідному мінімальному пільговому стажі - 10 років). Позивач не погоджується із оскаржуваним рішенням та вважає, що таке є протиправним та таким, що порушує законні права та інтереси позивача, виходячи з того, що позивачем дотримано усіх вимог необхідних для призначення пенсії по віку на пільгових умовах, а саме загальний пільговий стаж позивача становить 25 років, 8 місяців, 0 днів (при необхідному 10 років), страховий стаж становить 37 років 10 місяців 15 днів (при необхідному 25 років), вік позивача 53 роки (при необхідному 50 років). Тому вважає, що відповідач-1 протиправно відмовив у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії №134650015889 від 30.04.2025.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з дня звернення за пенсією з 22.04.2025, зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи з 02.08.1999 по 26.01.2005, з 28.01.2005 по 06.07.2005, з 22.08.2005 по 31.05.2020.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок. 
Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач 1, який вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку у тому, що, коли йдеться про підтвердження роботи в особливо шкідливих і шкідливих умовах праці, списки та уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників не є необхідними, якщо відповідний стаж підтверджується відомостями, зазначеними у трудовій книжці. Таким чином, виходячи з вищезазначеного, дії відповідача-1 не суперечать чинному законодавству України, тому, підстави для задоволення вимог позивача повністю відсутні.
Просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому підтримав вимоги позовної заяви, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження згідно положень статті 311 КАС України.
Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач 22.04.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області розглянуло заяву позивача та прийняло рішення від 30.04.2025 №134650015889 про відмову у призначення пенсії.
Підставою для відмови у призначенні пенсії стала відсутність необхідного пільгового стажу. Зокрема, з оскаржуваного рішення вбачається, що пільговий стаж позивача за Списком №1 становить 04 роки 11 місяців 16 днів.
Водночас, у рішенні зазначено, що до пільгового стажу за Списком №1 не зараховано:
- періоди роботи з 02.08.1999 по 26.01.2005 згідно довідки №60 від 20.03.2025, оскільки в наказі про атестацію робочих місць №29 від 31.12.1996 відсутній перелік посад, робота на яких дає право на пільгове забезпечення. Інших наказів про атестацію робочого місця за вищезазначений період не долучено;
- період роботи з 28.01.2005 по 06.07.2005 згідно довідки №263 від 31.03.2025, оскільки згідно даних трудової книжки НОМЕР_1 від 20.03.1991 позивач працював на посаді лікаря рентгенолога на 0,5 ставки.
- період роботи з 22.05.2005 по 31.05.2020 згідно довідки №263 від 31.03.2025, оскільки згідно даних акту перевірки достовірності документів №1300-5902-1/30 від 02.01.2025 позивач працював на посаді завідувача відділення-лікаря рентгенолога. Посада «завідувач відділення» відсутня в переліку Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою КМУ від 24.06.2016 №461. 
Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки станом на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії він досягнув 53-річного віку, його страховий стаж становить 37 років 10 місяців 15 днів, а пільговий стаж із врахуванням спірних періодів, зарахованих пенсійним органом на виконання цього рішення, значно перевищить необхідні 10 років, то позовні вимоги належить задовольнити.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та доводам апелянта, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. 
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі – Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно з ч. 1 ст. 114 Закону №1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV передбачено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач 22.04.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області розглянуло заяву позивача та прийняло рішення від 30.04.2025 №134650015889 про відмову у призначення пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області розглянуло заяву позивача та прийняло рішення від 30.04.2025 №134650015889 про відмову у призначення пенсії, яке обґрунтоване тим, що пільговий стаж позивача за Списком №1 становить 04 роки 11 місяців 16 днів, що не недостатнім для призначення пенсії на пільгових умовах.
Водночас, у рішенні зазначено, що до пільгового стажу за Списком №1 не зараховано:
- періоди роботи з 02.08.1999 по 26.01.2005 згідно довідки №60 від 20.03.2025, оскільки в наказі про атестацію робочих місць №29 від 31.12.1996 відсутній перелік посад, робота на яких дає право на пільгове забезпечення. Інших наказів про атестацію робочого місця за вищезазначений період не долучено;
- період роботи з 28.01.2005 по 06.07.2005 згідно довідки №263 від 31.03.2025, оскільки згідно даних трудової книжки НОМЕР_1 від 20.03.1991 позивач працював на посаді лікаря рентгенолога на 0,5 ставки.
- період роботи з 22.05.2005 по 31.05.2020 згідно довідки №263 від 31.03.2025, оскільки згідно даних акту перевірки достовірності документів №1300-5902-1/30 від 02.01.2025 позивач працював на посаді завідувача відділення-лікаря рентгенолога. Посада «завідувач відділення» відсутня в переліку Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою КМУ від 24.06.2016 №461.

Щодо наявності підстав для зарахування періоду роботи позивача з 02.08.1999 по 26.01.2005 на посаді лікаря-рентгенолога кабінету комп`ютерної томографії, колегія суддів зазначає наступне.
Як встановлено зі змісту рішення про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах, вказаний період не зараховано до пільгового стажу позивача із покликанням на те, що в наказі про атестацію робочих місць №29 від 31.12.1996 відсутній перелік посад, робота на яких дає право на пільгове забезпечення. Інших наказів про атестацію робочого місця за вищезазначений період не долучено.
Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV умовою зарахування період роботи до пільгового стажу за списком №1 є проведення атестації робочих місць.
У трудовій книжці позивача містяться записи, що підтверджують факт його роботи у період з 02.08.1999 по 26.01.2005 на посаді лікаря-рентгенолога кабінету комп`ютерної томографії.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до абз. 1 п. 20 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 1993 року №637 (далі – Порядок №637), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Для підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній позивачем долучено довідку №60 від 20.03.2025, яка підтверджує що у період з 02.08.1999 по 26.01.2005 позивач виконував роботу із шкідливим умовами праці згідно з профілем відділення променевої діагностики за професією лікар-рентгенолог. У довідці міститься покликання про належність посади до списку №1 та проведення атестації робочих місць згідно з наказами від 31.12.1996 №29 «Про атестацію робочих місць за умовами праці»; від 04.03.1997 №12 «Про підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення згідно списку №1»; наказ від 26.03.1999 №16 «Про заходи, направлені на виконання Закону України «Про охорону праці» на підтвердження права надання пільг і компенсацій лікаря-рентгенолога» та ін.
Крім того, у матеріалах справи містяться копії наказу «Про атестацію робочих місць за умовами праці» №29 від 31.12.1996; наказу №12 від 04.03.1997 «про підтвердження результатів атестації; наказу №16 від 26.03.1999 «Про заходи, направлені на виконання Закону України «Про охорону праці»; наказу №24 від 6.04.1999 «Про затвердження списку персоналу відділу променевої діагностики, які відносяться до категорії «А»; наказу №11 від 25.01.2001 «Про затвердження списку персоналу відділу променевої діагностики, які відносяться до категорії «А»»; наказу «Про створення комісії по атестації робочих місць за умовами праці» №12 від 19.02.2002; наказу №30 від 02.08.2002р. «Про пільгове пенсійне забезпечення» яким віднесено до списку №1 посаду лікар-рентгенолог»; наказу №13 від 19.02.2002 «Про затвердження списку персоналу відділення променевої діагностики», які підтверджують проведення атестації робочого місця за посадою лікаря-рентгенолога у період роботи позивача з 02.08.1999 по 26.01.2005.
Отже, вказаний період підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача.

Щодо наявності підстав для зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача з 28.01.2005 по 06.07.2005 на посаді лікаря-рентгенолога, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно даних трудової книжки НОМЕР_1 від 20.03.1991 позивач працював на посаді лікаря рентгенолога на 0,5 ставки та 0,5 ставки на посаді лікаря-рентгенолога для надання ургентної допомоги в рентгенологічному відділенні, що свідчить про те, що позивач був зайнятий повний робочий день на відповідних посадах, передбачених Списком №1.

Крім того, відповідач-1 не зарахував до пільгового стажу позивача період роботи з 22.05.2005 по 31.05.2020 згідно довідки №263 від 31.03.2025, оскільки згідно даних акту перевірки достовірності документів №1300-5902-1/30 від 02.01.2025 позивач працював на посаді завідувача відділення-лікаря рентгенолога. Посада «завідувач відділення» відсутня в переліку Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою КМУ від 24.06.2016 №461.
На спростування цих тверджень позивач надав довідку Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» від 31.03.2025 №263, у якій вказано, що ОСОБА_1 в період з 28.01.2005 по 31.05.2020 виконував рентгенологічні обстеження хворих за посадою завідувач відділення, лікар-рентгенолог відділення променевої діагностики (комп`ютерна томографія), що передбачена Списком №1. Враховуючи дані обставини, можна дійти висновку, шо під час виконання роботи позивача на посаді завідуючого відділення променевої діагностики (комп`ютерної діагностики), позивач і виконував функціональні обов`язки лікаря-рентгенолога, що підтверджено наданими відповідачу документами, а тому позивач має пільговий стаж за Списком №1.
Отже, з огляду на наведене, період роботи позивача з 28.01.2005 по 31.05.2020 також підлягає зарахуванню до пільгового стажу.
Враховуючи вищенаведене, належним способом відновлення порушеного права позивача є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії №134650015889 від 30.04.2025 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з дня звернення за пенсією з 22.04.2025, зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи з 02.08.1999 по 26.01.2005, з 28.01.2005 по 06.07.2005, з 22.08.2005 по 31.05.2020.
Оскільки, сторонами не оскаржується в апеляційному порядку судове рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові, а тому, в силу приписів ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції такому оцінки не надає.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року у справі № 380/13521/25 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	В. С. Затолочний