УХВАЛА
09 квітня 2026 року
м. Київ
справа № 214/9213/25
провадження № 61-3150ск26
Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 
від 15 січня 2026 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 березня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Мазепи Наталії Миколаївни про визнання відмови позивача такою, що була здійснена під впливом тяжких обставин та її скасування, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,
ВСТАНОВИВ:
10 березня 2026 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний Суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 січня 2026 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 березня 2026 року.
У касаційній скарзі заявник просить суд скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 16 березня 2026 року касаційну скаргу 
 ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме для подання нової редакції касаційної скарги та її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, із належним обґрунтуванням пунктів 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України, на які заявник посилається, як на підставу касаційного оскарження судових рішень, сплати судового збору та надання доказів надсилання всім учасникам копії касаційної скарги з доданими матеріалами з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.
На виконання вимог вказаної ухвали від 18 березня 2026 року, заявник направив через підсистему «Електронний Суд» додаткові пояснення, в яких останній обґрунтовує підстави касаційного оскарження судових рішень, передбачені пунктами 1 та 3 частини другої статті 389 ЦПК України. Разом з тим, заявник не оформив вказані пояснення (заяву про усунення недоліків) як нову редакцію касаційної скарги та не надав докази її направлення всім учасникам справи та не сплатив судовий збір. 
18 березня 2026 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний Суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 січня 2026 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 березня 2026 року.
Ухвалою Верховного Суду від 23 березня 2026 року касаційну скаргу 
ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме для визначення з тим, яку з двохкасаційних скарг він підтримує, а яку відкликає, або має обґрунтувати необхідність розгляду у Верховному Суді всіх касаційних скарг з урахуванням вимог, які вказані в ухвалі Верховного Суду від 16 березня 2026 року.
Ухвалою Верховного Суду від 26 березня 2026 року продовжено строк для усунення недоліків касаційної скарги  ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 січня 2026 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 березня 2026 року.
На виконання вимог ухвали від 23 березня 2026 року ОСОБА_1 подав заяву про усунення недоліків, в якій вказує, що підтримує касаційну скаргу від 18 березня 2026 року та просив відкликати касаційну скаргу від 10 березня 2026 року.
06 квітня 2026 року Верховний Суд направив на адресу заявника лист про підтвердження намірів відкликання касаційної скарги.
06 квітня 2026 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про підтвердження його намірів відкликання касаційної скарги від 10 березня 2026 року, в якій вказує, що наслідки, передбачені частиною п`ятою статті 398 ЦПК України, йому зрозумілі.
Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до частин третьої статті 398 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, має право відкликати її до постановлення ухвали про відкриття касаційного провадження.
Касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до постановлення ухвали про відкриття касаційного провадження від особи, яка подала скаргу, надійшло клопотання про її відкликання (пункт 3 частини четвертої статті 393 ЦПК України).
Тлумачення вказаних норм свідчить, що право на відкликання касаційної скарги може бути здійснене до постановлення ухвали про відкриття касаційного провадження. Суд касаційної інстанції має право не приймати відкликання касаційної скарги якщо існують підстави, визначені у частині п`ятій статті 206 ЦПК України. Реалізація права на відкликання відбувається на підставі заяви про відкликання, і такому разі касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, тобто постановляється ухвала про повернення касаційної скарги на підставі пункті 3 частини четвертої статті 393 ЦПК України).
З урахуванням того, що станом на 09 квітня 2026 року касаційне провадження у справі за касаційною скаргою  ОСОБА_1 не відкрито, підстави передбачені частиною п`ятою статті 206 ЦПК України не встановлені, то заява про відкликання касаційної скарги від 10 березня 2026 року підлягає задоволенню.
Керуючись статтею 398 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Заяву ОСОБА_1 про відкликання касаційної скарги задовольнити.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 січня 2026 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 березня 2026 року 
(зареєстрована за вх 7480/0/220-26 від 10 березня 2026 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Мазепи Наталії Миколаївни про визнання відмови позивача такою, що була здійснена під впливом тяжких обставин та її скасування, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, повернути заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Ігнатенко