ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" березня 2026 р. Справа№ 911/736/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Коробенка Г.П.
суддів: Кравчука Г.А. 
Тищенко А.І. 

за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.
за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 12.03.2026

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Мистецька резиденція "Нота плюс" та Національної спілки композиторів України
на рішення Господарського суду Київської області 
від 15.09.2025 (повний текст складено та підписано 14.11.2025)
у справі №911/736/25 (суддя О.В. Щоткін)
за позовом заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Бучанської міської ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мистецька резиденція "Нота плюс"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Національної спілки композиторів України
про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Заступник керівника Київської обласної прокуратури (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Бучанської міської ради звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мистецька резиденція "Нота плюс" (далі - відповідач, ТОВ "Мистецька резиденція "Нота плюс"), у якій просить суд витребувати на користь держави в особі Бучанської міської ради з незаконного володіння ТОВ "Мистецька резиденція "Нота плюс" земельну ділянку рекреаційного призначення з кадастровим номером 3210945600:01:025:0001.
Обгрунтовуючи позовні вимоги, прокурор посилається на те, що за НСКУ з порушенням вимог законодавства зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3210945600:01:025:3001, внаслідок чого державу в особі Бучанської міської ради позбавлено права власності і розпорядження вказаною земельною ділянкою, яка в подальшому поділена, у тому числі, на земельну ділянку з кадастровим номером 3210945600:01:025:0001. Як висновок, за твердженнями прокурора, подальші рішення, зокрема про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3210945600:01:025:0001 за ТОВ "Мистецька резиденція "Нота плюс" також є незаконними.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Київської області від 15.09.2025 позов задоволено повністю.
Витребувано на користь держави в особі Бучанської міської ради з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Мистецька резиденція "Нота плюс" земельну ділянку рекреаційного призначення з кадастровим номером 3210945600:01:025:0001.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мистецька резиденція "Нота плюс" на користь Київської обласної прокуратури 3 028 грн 00 коп. судового збору.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд виходив з того, що рішення селищної ради № 942-68-VII від 30.07.2020 не містить волевиявлення щодо передачі земельної ділянки у власність, а лише передбачає збереження за БТК "Ворзель" НСКУ права постійного користування земельною ділянкою площею 6,7134 га з кадастровим номером 3210945600:01:025:3001. Отже не є належною правовою підставою для виникнення та державної реєстрації права власності у розумінні наведених вище положень Земельного кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державним реєстратором під час здійснення державної реєстрації за НСКУ права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3210945600:01:025:3001 площею 6,7134 га не перевірено наявність необхідних документів для проведення реєстрації та їх відповідність чинному законодавству, що є грубим порушенням вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". 
За висновком суду, подальші рішення державного реєстратора з індексним номером 64547088 від 19.08.2022 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3210945600:01:025:6309 за ТОВ "Мистецька резиденція "Нота плюс", а також рішення державного реєстратора щодо реєстрації права власності за вказаним товариством на земельну ділянку з кадастровим номером 3210945600:01:025:0001 також є незаконним за вказаних вище обставин.
Суд також дійшов висновку, що ТОВ "Мистецька резиденція "Нота плюс" не є добросовісним набувачем, оскільки мало можливість і повинно було перевірити законність права відчужувача на землю, а спірна земельна ділянка вибула з комунальної власності не з волі власника - Ворзельської селищної ради, правонаступником якої є Бучаснька міська рада.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнення їх доводів

Не погодившись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Мистецька резиденція "Нота плюс" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення від 15.09.2025 у справі №911/736/25 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийняте місцевим судом з неповний з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права. При цьому скаржник стверджує, що:
- саме з переходом права власності на об`єкт нерухомості пов`язано застосування судами положень ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України. Таким чином, до спірних правовідносин підлягають застосуванню ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України;
- витребування з володіння відповідача земельної ділянки порушить наявне у нього як право власності, так і право постійного користування та суперечитиме принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди. До того ж, фактично обґрунтування позовних вимог зводяться саме до неправомірності вчинення реєстраційних дій, в той час, як наявність у відповідача права на земельну ділянку не спростована.
Також, не погодившись з рішенням, Національна спілка композиторів України звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийняте місцевим судом з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. При цьому скаржник стверджує, що все нерухоме майно, яке передавалось до Національної спілки композиторів України - включало в себе, в тому числі земельні ділянки, на яких таке майно розташовується. Апелянт також наголошує, що задоволення позовних вимог в межах даної справи можуть вплинути на права НСКУ, а саме на протиправне позбавлення права власності на правомірно набуте майно.
Також, Національною спілкою композиторів України подано до суду уточнену апеляційну скаргу, в якій апелянт додатково зазначає, що суд не надав оцінку правовідносинам з урахуванням наявності існуючих будівель та споруд, що розміщені на спірній земельній ділянці та не врахував, що жодного разу у органів місцевого самоврядування не виникало спірних питань до відповідача, щодо факту власності або користування земельної ділянкою. Апелянт також зазначає, що помилки державного реєстратора, на які посилається суд першої інстанції, при реєстрації земельної ділянки не можуть вказувати на протиправність володіння земельною ділянкою відповідачем.

Узагальнені доводи та заперечення позивача

10.02.2026 через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких останній заперечила доводи, викладені в апеляційних скаргах, просив апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.
Позивач наголошує на тому, що ТОВ "Мистецька резиденція "Нота Плюс": не отримувало рішення Бучанської міської ради про передачу земельної ділянки; не укладало договору оренди; не набувало права власності у порядку, визначеному статтями 116, 124, 126 Земельного кодексу України. Таким чином, спірна земельна ділянка вибула з володіння територіальної громади поза її волею, що є підставою для витребування майна відповідно до статті 388 Цивільного кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційних скарг, заяв та клопотань учасників судового процесу

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2025 апеляційну скаргу ТОВ "Мистецька резиденція "Нота плюс" у справі №911/736/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Коробенко Г.П., судді: Кравчук Г.А., Тарасенко К.В.
Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді від 04.12.2025 апеляційну скаргу Національної спілки композиторів України у справі №911/736/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Коробенко Г.П., судді: Кравчук Г.А., Тарасенко К.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2025 витребувано матеріали справи з суду першої інстанції та відкладено вирішення питання щодо подальшого руху справи.
24.12.2025 матеріали справи №911/736/25 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.
13.01.2026 через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи, а саме: скан-копію копії Договору купівлі-продажу громадського будинку від 11 березня 2020р., сторонами якого є: Національна Спілка Композиторів України та ТОВ "Мистецька Резиденція "Нота Плюс", що посвідчений Приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Макарчуком Григорієм Івановичем та зареєстрований в реєстрі за №364; скан-копію Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.03.2020 (індексний номер витягу: 203660130); скан-копію Адвокатського запиту від 15 грудня 2025 року, які суд долучив до матеріалів справи.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2026, у зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №911/736/25.
Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 14.01.2026, справу №911/736/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробено Г.П. (головуючий), судді: Тищенко А.І., Кравчук Г.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Мистецька резиденція "Нота плюс" на рішення Господарського суду Київської області від 15.09.2025 у справі № 911/736/25. Судове засідання призначено на 11.02.2026.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Національної спілки композиторів України на рішення Господарського суду Київської області від 15.09.2025 у справі № 911/736/25. Апеляційну скаргу Національної спілки композиторів України на рішення Господарського суду Київської області від 15.09.2025 у справі №911/736/25 призначено до спільного розгляду з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Мистецька резиденція "Нота плюс" на рішення Господарського суду Київської області від 15.09.2025 у справі №911/736/25. Судове засідання призначено на 11.02.2026.
У судовому засіданні 11.02.2026 оголошено перерву до 12.03.2026.
11.03.2026 через підсистему "Електронний суд" від прокуратури надійшли додаткові пояснення у справі.
12.03.2026 через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі та заперечення на пояснення прокурора.
У судовому засіданні 12.03.2026 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників учасників судового процесу

У судове засідання 12.03.2026 з`явились прокурор, представники позивача, відповідача та третьої особи, які надали свої пояснення.
Прокурор та представник позивача в судовому засіданні заперечили проти доводів апеляційних скарг, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Представники відповідача та третьої особи в судовому засіданні підтримали доводи апеляційних скарг, просили рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Щодо наявності у прокурора підстав для представництва інтересів держави в даній справі.

Згідно з п. 3 ч.1 ст. 1311 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Стаття 53 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Згідно з ч. 4, 7 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження.
Відповідно до частини 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах.
За приписами частин другої, третьої статті 78 Земельного кодексу України, право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати в приватній, комунальній та державній власності.
Статтею 80 Земельного кодексу України встановлено, що самостійними суб`єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності, а також держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.
Землі, які належать на праві власності територіальним громадам, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону (частини перша та друга статті 83 Земельного кодексу України).
За змістом частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Відповідно до частини п`ятої цієї ж статті земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.
На момент реєстрації за НСКУ права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3210945600:01:025:3001 площею 6,7134 га остання розташована на території смт Ворзель Київської області та відноситься до земель рекреаційного призначення.
06.12.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо впорядкування окремих питань організації та діяльності органів місцевого самоврядування і районних державних адміністрацій", яким розділ V "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" доповнено пунктом 6-1: 1) у день набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною територіальною громадою, територія якої затверджена Кабінетом Міністрів України (далі - сформована територіальна громада), припиняються повноваження сільських, селищних, міських рад, сільських, селищних, міських голів, обраних територіальними громадами, територія яких включена до території сформованої територіальної громади (далі - розформовані територіальні громади); 4) сформована територіальна громада є правонаступником усього майна, прав та обов`язків розформованої територіальної громади; 12) під час проведення реорганізації юридичних осіб - сільських, селищних, міських рад та/або їхніх виконавчих комітетів повноваження з управління справами таких юридичних осіб здійснює сільський, селищний, міський голова, обраний сформованою територіальною громадою.
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 № 715-р "Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Київської області" Ворзельська селищна рада увійшла до складу територіальної громади м. Буча.
Отже правонаступником всіх прав та обов`язків Ворзельської селищної ради стала Бучанська міська рада.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин від 28.04.2021 № 1423-IX, який набрав чинності 27.05.2021, розділ X "Перехідні положення" Земельного кодексу України доповнено пунктом 24, за приписами якого з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель, зокрема, що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук).
Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом (абзац дев`ятий пункту 24 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України).
З метою встановлення наявності підстав для представництва в суді державних інтересів в особі Бучанської міської ради Київська обласна прокуратура звернулась до ради з листом від 07.10.2024 № 15/1-1033вих-24, в якому виклала обставини протиправного набуття права приватної власності на спірні земельні ділянки та просила надати інформацію про те, чи вживалися радою заходи, спрямовані на захист інтересів держави з метою повернення у комунальну власність зазначених земельних ділянок або повідомити про неможливість звернення до суду з указаних питань.
Листом від 10.10.2024 № 12.1-09/6710 Бучанська міська рада повідомила, що не має можливості здійснити претензійно-правову роботу та вжити відповідні заходи реагування шляхом проведення позовної роботи, оскільки в міській раді наявні обмеження бюджетних коштів на сплату судового збору.
У порядку статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор листом від 27.01.2025 № 15/1-72вих25 повідомив позивача про намір подати позов в інтересах держави в особі Бучанської міської ради до ТОВ "Мистецька резиденція "Нота плюс" про витребування земельної ділянки.
Враховуючи, що інтереси держави до цього часу залишаються не захищеними, а Бучанською міською радою допущено бездіяльність, апеляційний суд приходить до висновку, що вбачаються підстави для представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

За інформацією витягу з Державного земельного кадастру від 31.07.2019 № НВ-3216032052019, Відділ у м. Ірпені Міськрайонного управління у Києво-Святошинському районі та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області 31.07.2019 провів державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 3210945600:01:025:0008 площею 7,8577 га, яка розташована за адресою: Київська область, смт Ворзель, вулиця Соснова, 87. Цільове призначення: 07.01 Для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення; категорія земель: землі рекреаційного призначення; вид використання земельної ділянки: для існуючого будинку творчості композиторів "Ворзель"; форма власності: комунальна; власник: Ворзельська селищна рада.
Відповідно до вказаного витягу, за Будинком творчості композиторів "Ворзель" Спілки композиторів України (код ЄДРПОУ 02911680) зареєстровано право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером 3210945600:01:025:0008; документ, що посвідчує право: державний акт від 20.12.1994 КВ 000003.
На підставі рішення державного реєстратора Бучанської міської ради Лозінського А.Ю. від 16.04.2020, індексний номер: 51998231, за Ворзельською селищною радою зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку рекреаційного призначення площею 7,8577 га з кадастровим номером 3210945600:01:025:0008. Право власності на земельну ділянку зареєстровано на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" № 5245-VI від 06.09.2012.
30.07.2020 Ворзельська селищна рада прийняла рішення № 942-68-VII "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності в селищі Ворзель, вул. Соснова, 87", яким вирішила:
1) погодити технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 3210945600:01:025:0008, яка перебуває в постійному користуванні Будинку творчості композиторів "Ворзель" Національної Спілки композиторів України, площею 7,8577 га для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, для існуючого Будинку творчості композиторів "Ворзель" (код КВЦПЗ 07.01) в селищі Ворзель, вул. Соснова, 87 на земельні ділянки: площею 1,1443 га та площею 6,7134 га;
2) затвердити технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 3210945600:01:025:0008 на земельні ділянки, що утворились в результаті поділу: земельна ділянка площею 1,1443 га кадастровий номер 3210945600:01:025:3002 для обслуговування нерухомого майна, яке належить Ворзельській селищній раді з присвоєнням адреси: вул. Пушкінська, 1-в; земельна ділянка площею 6,7134 га кадастровий номер 3210945600:01:025:3001, що залишається в постійному користуванні Будинку творчості композиторів "Ворзель" Національної Спілки композиторів України для існуючого Будинку творчості композиторів "Ворзель";
3) Виконавчому комітету Ворзельськї селищної ради зареєструвати право комунальної власності на земельну ділянку площею 1,1443 га кадастровий номер 3210945600:01:025:3002 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;
4) Будинку творчості композиторів "Ворзель" Національної Спілки композиторів України зареєструвати зміни до речового права на земельну ділянку площею 6,7134 га кадастровий номер 3210945600:01:025:3001, у зв`язку із поділом в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до Інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки: 387715501 від 22.07.2024) рішенням державного реєстратора виконавчого комітету Баришівської селищної ради Броварського району Київської області Посєвкіної Т.В. від 16.08.2021, індексний номер 59845703, на підставі рішення Ворзельської селищної ради від 30.07.2020 № 942-68-VII за НСКУ зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3210945600:01:025:3001 площею 6,7134 га.
На підставі заяви НСКУ від 21.12.2021 про поділ земельної ділянки, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бабенко В.В. та зареєстрованої в реєстрі за № 3650, земельну ділянку з кадастровим номером 3210945600:01:025:3001 поділено на декілька земельних ділянок, у тому числі на земельну ділянку з кадастровим номером 3210945600:01:025:6309 площею 4,4581 га.
На підставі акта приймання-передачі від 17.02.2022, зареєстрованого в реєстрі правочинів за №№ 184, 185, НСКУ відчужила земельну ділянку з кадастровим номером 3210945600:01:025:6309 на користь ТОВ "Мистецька резиденція "Нота плюс" про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень здійснено запис з індексним номером 64547088 від 19.08.2022.
ТОВ "Мистецька резиденція "Нота плюс" здійснено поділ земельної ділянки з кадастровим номером 3210945600:01:025:6309 на земельні ділянки з кадастровими номерами 3210945600:01:025:6735, 3210945600:01:027:6734.
В подальшому ТОВ "Мистецька резиденція "Нота плюс" здійснило поділ земельної ділянки з кадастровим номером 3210945600:01:025:6735, у тому числі земельну ділянку з кадастровим номером 3210945600:01:025:0001 площею 3,5695 га (індексний номер рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за ТОВ "Мистецька резиденція "Нота плюс": 72959546 від 03.05.2024).
Листом від 05.09.2024 № 12.1-09/6000 Бучанська міська рада повідомила Київську обласну прокуратуру, що ні Ворзельською селищної радою, ні Бучанською міською радою не приймалось рішень щодо вилучення із земель комунальної власності земельної ділянки за кадастровим номером 3210945600:01:025:3001; ні Ворзельською селищної радою, ні Бучанською міською радою не надавалось згода або доручення НСКУ на реєстрацію права приватної власності за Спілкою на земельну ділянку за кадастровим номером 3210945600:011:025:3001.
Звертаючись із позовом до суду, прокурор стверджує про те, що реєстрація права власності за відповідачем на земельну ділянку з кадастровим номером 3210945600:01:025:0001 площею 3,5695 га відбулась без достатніх правових підстав та з порушенням вимог закону. Документи, на підставі яких здійснено реєстраційні дії, не відповідають частині першій статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" і не засвідчують факту набуття відповідачем права та не могли бути підставами для державної реєстрації такого права. Таким чином, прокурор просить суд витребувати з незаконного володіння відповідача спірну земельну ділянку.
Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач, серед іншого, посилається на те, що набуття ним 03.12.2020 права власності на 51/100 часток на будівлі та споруди Будинку творчості композиторів, що знаходяться за адресою: Київська область, м. Ірпінь, сел. Ворзель, вулиця Соснова, 87, автоматично спричинило перехід до нього права власності на відповідну частину земельної ділянки під цим об`єктом згідно зі статтею 377 Цивільного кодексу України та статтею 120 Земельного кодексу України.
ТОВ "Мистецька резиденція "Нота плюс" вважає правомірною реєстрацію за собою 03.05.2024 права власності на частину земельної ділянки площею 3,5695 га, оскільки це є наслідком набуття права на нерухомість. Факт того, що Національна спілка композиторів України раніше мала право власності на земельну ділянку, не позбавляє відповідача права на оформлення власної частки.
Крім того відповідач наголошує, що не може нести одноосібну відповідальність за попередні реєстраційні дії щодо земельної ділянки, оскільки не має доступу до реєстраційної справи та не володіє всіма документами, поданими під час державної реєстрації.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників судового процесу

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та надані учасниками судового процесу пояснення, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з такого.
Згідно зі статтею 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.
Порядок набуття, виникнення, а також припинення права власності на земельні ділянки, що, зокрема, перебуває у державній чи комунальній власності, врегульований нормами Земельного кодексу України.
Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування наділені повноваженнями розпоряджатися землями, які перебувають відповідно у державній та комунальній власності. Таке розпорядження вони здійснюють шляхом продажу земель, безоплатної передачі у приватну власність громадянам, надання їх в оренду чи передачі їх у постійне користування (статті 118, 122, 123 Земельного кодексу України).
Відповідно до частини перша статті 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (частина четверта статті 182 Цивільного кодексу України).
Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (частина четверта статті 334 Цивільного кодексу України).
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Заявником є власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло, перейшло чи припинилося речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав (абзац другий пункту 3 частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").
Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам (частина восьма статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").
Відповідно до частини третьої статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.
Згідно з пунктом 7 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 1127 від 25.12.2015 (далі - Порядок), для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", іншими законами України та цим Порядком.
Для державної реєстрації права власності та права постійного користування на земельну ділянку, права на яку набуваються шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у постійне користування із земель державної або комунальної власності, подається рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи надання у постійне користування або про затвердження документації із землеустрою щодо формування земельної ділянки та передачу її у власність чи надання у постійне користування (пункт 81-2 Порядку).
Відповідно до абзацу другого пункту 12 Порядку під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор використовує відомості Державного реєстру прав, зокрема його невід`ємної архівної складової частини, а також Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав.
Відповідно до статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" підстави для відмови в державній реєстрації прав, серед іншого є: заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.
З наведеного слідує, що орган державної реєстрації прав має виключну компетенцію в питаннях встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами.
Проте, перш ніж зареєструвати за особою відповідне право, на державного реєстратора покладений обов`язок здійснення перевірки підстав такої реєстрації та за результатом здійснення перевірки документів поданих для реєстрації прийняти відповідне рішення.
Тобто на державного реєстратора, в силу вимог закону, покладений обов`язок дослідження документів заявника на предмет їх відповідності вимогам законодавства, визначення факту виникнення у заявника права на майно або ж його обтяження, а також встановлення повноважень у особи на подання заяви про державну реєстрацію прав.
Також, статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено перелік підстав для державної реєстрації прав. Серед інших, зазначеною статтею передбачено реєстрацію речових прав на підставі державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року.
З наявних в матеріалах справи відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що державним реєстратором Посєвкіною Т.В. на підставі рішення з індексним номером 59845703 від 16.08.2021 відкрито розділ щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3210945600:01:025:3001 та зареєстровано право власності на цю земельну ділянку за НСКУ.
Зазначене рішення про державну реєстрацію прийнято на підставі рішення Ворзельської селищної ради від 30.07.2020 № 942-68-VII.
Судом встановлено, що згідно з пунктами 1-4 рішення Ворзельської селищної ради від 30.07.2020 № 942-68-VII, орган місцевого самоврядування погодив та затвердив технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 3210945600:01:025:0008, яка перебувала у постійному користуванні БТК "Ворзель" НСКУ, загальною площею 7,8577 га.
В результаті поділу утворилися дві земельні ділянки: площею 1,1443 га (кадастровий номер 3210945600:01:025:3002) - для обслуговування нерухомого майна, яке належить селищній раді; площею 6,7134 га (кадастровий номер 3210945600:01:025:3001) - що залишається у постійному користуванні БТК "Ворзель" НСКУ.
Будь-які відмості про передачу земельної ділянки у власність НСКУ чи будь-якій іншій юридичній особі у зазначеному рішенні відсутні. Натомість, суд першої інстанції доцільно відзначив, що зі змісту рішення вбачається воля органу місцевого самоврядування зберегти статус земельної ділянки як комунальної власності, наданої у постійне користування.
Відповідно до статей 116, 122, 125, 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку комунальної власності виникає лише на підставі рішення відповідної ради про передачу у власність та державної реєстрації такого права. Право постійного користування не породжує і не може трансформуватись у право власності без прийняття окремого рішення про передачу земельної ділянки у власність.
Отже, суд першої інстанції вірно встановив, що рішення селищної ради № 942-68-VII від 30.07.2020 не містить волевиявлення щодо передачі земельної ділянки у власність, а лише передбачає збереження за БТК "Ворзель" НСКУ права постійного користування земельною ділянкою площею 6,7134 га з кадастровим номером 3210945600:01:025:3001, відтак зазначене рішення селищної ради не є належною правовою підставою для виникнення та державної реєстрації права власності у розумінні наведених вище положень Земельного кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державним реєстратором під час здійснення державної реєстрації за НСКУ права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3210945600:01:025:3001 площею 6,7134 га не перевірено наявність необхідних документів для проведення реєстрації та їх відповідність чинному законодавству, що є грубим порушенням вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
За таких обставин, державу в особі Бучанської міської ради позбавлено права власності і розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером 3210945600:01:025:3001, яка в подальшому поділена, у тому числі, на земельну ділянку з кадастровим номером 3210945600:01:025:0001.
Відповідно, суд першої інстанції обгрунтовано виснував, що за вказаних вище обставин подальші рішення державного реєстратора з індексним номером 64547088 від 19.08.2022 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3210945600:01:025:6309 за ТОВ "Мистецька резиденція "Нота плюс", а також рішення державного реєстратора щодо реєстрації права власності за вказаним товариством на земельну ділянку з кадастровим номером 3210945600:01:025:0001, є незаконними.
У свою чергу, апелянт (відповідач) у поданій ним апеляційній скарзі доводить, що 03.12.2020 внаслідок виконання умов договору купівлі-продажу від НСКУ до ТОВ "Мистецька резиденція "Нота плюс" перейшло право на 51/100 часток у праві власності на будівлі і споруди будинку творчості композиторів, що знаходяться за адресою: Київська область, м. Ірпінь, сел. Ворзель, вулиця Соснова, 87, а 03.05.2024 ТОВ "Мистецька резиденція "Нота плюс", як власник 51/100 часток нерухомого майна, зареєструвало за собою право власності на спірну в цій справі земельну ділянку з кадастровим номером 3210945600:01:025:0001 площею 3,5695 га.
Скаржник переконаний, що з набуттям права власності на об`єкт нерухомого майна до відповідача одночасно перейшло право власності на частину земельної ділянки, що знаходиться під цим об`єктом, відповідно до статті 377 ЦК України та статті 120 ЗК України.
Відповідно до статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта.
Відповідно до частини першої статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. 
Аналіз наведених норм свідчить про те, що автоматичний перехід права власності на земельну ділянку або її частку при відчуженні будівлі чи споруди можливий лише у разі, коли відчужувач (попередній власник об`єкта нерухомості) є власником відповідної земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт.
При цьому частина перша статті 120 ЗК України прямо обмежує автоматичний перехід права власності на землю випадками, коли земельна ділянка є державною або комунальною власністю. Тобто, якщо земельна ділянка належить державі чи територіальній громаді (комунальна власність), то автоматичний перехід права власності на неї до набувача будівлі неможливий.
Матеріалами справи підтверджується та встановлено судом, що згідно з Державним актом на право постійного користування землею серії КВ №000003 від 20.12.1994, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 03, Будинку творчості композиторів " Ворзель " (далі - БТК "Ворзель") Ворзельською селищною Радою народних депутатів надано у постійне користування 9,1705 га землі.
Відповідно до Положення про Будинок творчості композиторів "Ворзель" Спілки композиторів України, затвердженого у 1992 році, БТК "Ворзель" є підрозділом Спілки композиторів України.
У 1999 році Фонд державного майна України, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 10.07.1998 № 1058, передав у власність НСКУ Будинок творчості композиторів "Ворзель" Українського відділення Музичного фонду СРСР, який розташований на земельній ділянці площею 9,1705 га, закріплений Державним актом на право постійного користування землею від 20.12.1994.
Також, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 10.07.1998 №1058 "Про передачу нерухомого майна творчим спілкам" наказом Міністерства економіки України, Фонду державного майна України та Міністерством юстиції України від 18.08.1998 № 110/1639/45/5 затверджено Порядок передачі нерухомого майна у власність творчим спілкам, у якому зазначено, що не є об`єктами передачі, згідно з цим Порядком, земельні ділянки, на яких розташовані будівлі та споруди загальносоюзних творчих спілок колишнього Союзу РСР.
Таким чином, суд першої інстанції вірно виснував, що земельна ділянка, надана у постійне користування згідно з Державним актом серії КВ № 000003 від 20.12.1994 продовжувала залишатись у державній власності.
На підставі рішення Ворзельської селищної ради у 2005 році частину земельної ділянки (1,04858 га) було вилучено з державного акта в землі запасу селищної ради. Зазначене свідчить про те, що орган місцевого самоврядування продовжував розпоряджатися землею як власник.
У 2007 та 2009 роках Виконавчий комітет Ворзельської селищної ради приймав рішення щодо оформлення та узаконення права власності НСКУ на об`єкти нерухомого майна, розташовані в межах земельної ділянки згідно з Державним актом серії КВ № 000003 від 20.12.1994. При цьому жодного рішення про вилучення земельної ділянки з постійного користування та передачу у власність НСКУ не приймалось.
На момент набуття НСКУ права власності на об`єкт нерухомості, який розташований на земельній ділянці, закріпленій Державним актом серії КВ № 000003 від 20.12.1994, діяла редакція Земельного кодексу України № 561-XII від 18.12.1990, стаття 30 якого передбачала, що при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.
Враховуючи те, що у 1994 році земельну ділянку згідно з Державним актом серії КВ № 000003 від 20.12.1994 було надано в постійне користування, а також те, що така земельна ділянка не була об`єктом передачі у власність відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 10.07.1998 № 1058 "Про передачу нерухомого майна творчим спілкам", НКСУ не набула права власності на землю, натомість до останньої перейшло право користування земельною ділянкою.
Судом вище встановлено, що відомостями з Державного земельного кадастру від 31.07.2019 № НВ-3216032052019 вбачається, щот 31.07.2019 здійснено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 3210945600:01:025:0008 площею 7,8577 га, яка зареєстрована за Будинком творчості композиторів "Ворзель" Спілки композиторів України (код ЄДРПОУ 02911680) на праві постійного користування земельною ділянкою на підставі державного акта від 20.12.1994 КВ 000003.
У квітні 2020 році за Ворзельською селищною радою зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" № 5245-VI від 06.09.2012.
В результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером 3210945600:01:025:0008 утворилась, в тому числі земельна ділянка площею 6,7134 га з кадастровим номером 3210945600:01:025:3001, право власності на яку незаконно було зареєстровано за НСКУ, а спірна земельна ділянка утворена за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером 3210945600:01:025:3001 в результаті неодноразового поділу на декілька земельних ділянок.
В контексті наведених обставин, колегія суддів враховує долучені на стадії апеляційного перегляду докази, які підтверджують право власності відповідача на 51/100 часток у праві власності на будівлі і споруди будинку творчості композиторів, як то: договір купілві-продажу громадського будинку від 11.03.2020 та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.03.2020, однак вказані докази, не спростовують відсутності правових підстав у НСКУ, за якою незаконно зареєстровано право власності на цю земельну ділянку, нею розпоряджатися, у тому числі здійснювати поділ та відчужувати іншій особі право власності на цю земельну ділянку (зокрема, на користь ТОВ "Мистецька резиденція "Нота плюс").
Так, колегія суддів наголошує, що за встановлених вище обставин, перебування земельної ділянки з кадастровим номером 3210945600:01:025:3001, з якої в подальшому утворено спірну земельну ділянку з кадастровим номером 3210945600:01:025:0001, - є землею комунальної власності Ворзельської селищної ради (правонаступник - Бучанська міська рада) і перебувала у постійному користуванні БТК "Ворзель".
Наведеним спростовуються доводи скаржника (відповідача) про те, що з набуттям права власності на об`єкт нерухомого майна до відповідача одночасно перейшло право власності на частину земельної ділянки, що знаходиться під цим об`єктом, омкільки положення статей 377 ЦК України та 120 ЗК України не можуть бути підставою для автоматичного переходу до ТОВ "Мистецька резиденція "Нота плюс" права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3210945600:01:025:0001.
Також, суд апеляційної інстанції обгрунтовано виснував про недобросовісність відповідача, який придбаваючи спірну земельну ділянку за належної обачності (перевірки реєстру речових прав на нерухоме майно, кадастрових відомостей, підстав реєстрації) мав можливість і повинен був перевірити законність права відчужувача на землю, а спірна земельна ділянка вибула з комунальної власності не з волі власника - Ворзельської селищної ради, правонаступником якої є Бучанська міська рада.
Суд звертає увагу на те, що власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 Цивільного кодексу України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника (пункт 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16).
Таким чином, оцінивши подані докази, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що позовні вимоги прокурора, підлягають задоволенню.
Викладені в апеляційних скаргах аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони зводяться виключно до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, та не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Мистецька резиденція "Нота плюс" та Національної спілки композиторів України.
Відповідно до ст.ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг

Відповідно до частини першої статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі рішення від 15.09.2025 відсутні.
Оскільки доводи, викладені в апеляційних скаргах, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарги задоволенню не підлягають.
Колегія суддів також погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат, а витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційних скарг відповідно до статті 129 ГПК України покладаються судом на апелянтів, оскільки апеляційні скарги не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 129, 267-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Мистецька резиденція "Нота плюс" та Національної спілки композиторів України залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Київської області від 15.09.2025 у справі №911/736/25 залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційних скарг покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Мистецька резиденція "Нота плюс" та Національну спілку композиторів України.
Матеріали справи №911/736/25 повернути Господарському суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 01.04.2026 після виходу судді Тищенко А.І. з відрядження

Головуючий суддя Г.П. Коробенко 

Судді Г.А. Кравчук

А.І. Тищенко