ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

19 лютого 2026 року	Справа № 160/7368/24 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рянської В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Дніпрі у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» його представником - адвокатом Поліщуком Олександром Юрійовичем, до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.03.2024 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
05.04.2024 надійшла подана через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» представником позивача заява в порядку усунення недоліків з доданими до неї документами, у тому числі позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , у якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту ОСОБА_1 про переміщення для подальшого проходження військової служби;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 про переміщення для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 .
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 . ОСОБА_1 звернувся до відповідача з рапортом від 01.02.2024 про переміщення його для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 з урахуванням наказу Генерального штабу Збройних Сил України № 15 від 05.01.2024. Вказаний рапорт було надіслано засобами поштового зв`язку через Генеральний штаб Збройних Сил України у зв`язку з неможливістю встановити юридичну або фактичну адресу військової частини НОМЕР_1 . Вказане поштове відправлення було отримано 09.02.2024, однак станом на час звернення до суду відповідь не надійшла, позивача не повідомлено про результати розгляду рапорту. На запити представника позивача від 16.02.2024, адресовані Генеральному штабу Збройних Сил України та військовій частині НОМЕР_1 , направлені через Генеральний штаб Збройних Сил України, про надання інформації щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 та надання копії витягу з наказу Генерального штабу Збройних Сил України № 15 від 05.01.2024 відповідь не отримано.
Ухвалою суду від 12.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.
25.06.2024 надійшов відзив військової частини НОМЕР_1 , у якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову. Обґрунтовуючи заперечення проти позовних вимог, зазначив, що з 29.03.2023 солдата за призовом по мобілізації ОСОБА_1 , який прибув з військової частини НОМЕР_3 , було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . 31.03.2023 позивач вибув з військової частини, у складі підрозділу прибув та приступив до виконання службових обов`язків в районі виконання завдання для безпосередньої участі у бойових діях у забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. 05.04.2023 позивач самовільно залишив розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 під час виконання бойових завдань в районі проведення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. Місцезнаходження позивача встановити не вдалося, на телефоні дзвінкі він не відповідав. Командування військової частини НОМЕР_1 звернулося до ТУ ДБР із заявою про вчинення ОСОБА_1 дій, що містять ознаки кримінального правопорушення. За вказаним фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 408 Кримінального кодексу України (номер провадження 420231326100000287). Солдата за призовом по мобілізації ОСОБА_1 , який 05.04.2023 самовільно залишив військову частину, увільнено від займаної посади та призупинено йому військову службу, дію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України з 22.08.2023. Військовослужбовці з призупиненою службою не входять до складу Збройних Сил України та інших військових формувань, та відповідно на них не поширюються вимоги спеціального законодавства, що регулює проходження військової служби громадянами України. У командування військової частини НОМЕР_1 відсутні правові підстави для розгляду рапорту позивача, оскільки він не входить до складу Збройних Сил України. Крім того, відповідно до наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 19.03.2024 № 461-РС пункт 88 наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 05.01.2024 № 15-РС в частині, що стосується ОСОБА_1 , скасовано як нереалізований.
Відповідь на відзив та заперечення до суду не надійшли. Частиною четвертою статті 159 КАС України передбачено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був призваний на військову службу до Збройних Сил України 12.04.2022 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022, що підтверджується записами у військовому квитку серії НОМЕР_4 від 21.07.2022.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.03.2023 № 197, солдата за призовом по мобілізації ОСОБА_1 , який прибув з військової частини НОМЕР_3 , згідно з наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 29.03.2023 та на всі види забезпечення.
Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.03.2023 № 200 солдата за призовом по мобілізації ОСОБА_1 , командира бойової машини-командира 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 7 механізованої роти НОМЕР_5 механізованого батальйону вважати таким, що вибув з пункту постійної дислокації 31.03.2023 до району виконання завдання для безпосередньої участі у бойових діях у забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.03.2023 № 203 солдата за призовом по мобілізації ОСОБА_1 , командира бойової машини-командира 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону вважати таким, що прибув та приступив до виконання службових обов`язків в районі виконання завдання для безпосередньої участі у бойових діях у забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з пункту постійної дислокації 31.03.2023.
Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.04.2023 № 218 солдата за призовом по мобілізації ОСОБА_1 , командира бойової машини-командира 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 7 механізованої роти НОМЕР_5 механізованого батальйону вважати таким, що 05.04.2023 самовільно залишив розташування підрозділу під час виконання бойових завдань в районі проведення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, виключено з котлового забезпечення військової частини з 05.04.2023, виключено з грошового та речового забезпечення військової частини з 05.04.2023.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.08.2023 № 646 (на підставі наказу командира НОМЕР_6 окремої механізованої бригади від 25.08.2023 № 237-рс) солдата за призовом по мобілізації ОСОБА_1 , командира бойової машини-командира 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 7 механізованої роти НОМЕР_5 механізованого батальйону, який 05.04.2023 самовільно залишив військову частину згідно з ЄРДР від 22.08.2023 № 420231326100000287, з 22.08.2023 увільнено від займаної посади та призупинено військову службу, дію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
У витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.08.2023 № 420231326100000287 зазначено, що відповідно до повідомлення військової частини НОМЕР_1 військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_1 в умовах воєнного стану 05.04.2023 самовільно залишив розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 , який тимчасово дислокувався поблизу АДРЕСА_1 , його місцезнаходження невідоме. 
Згідно з пунктом 88 наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 05.01.2024 № 15-РС (по особовому складу) старшого солдата військової частини ОСОБА_1 , командира бойової машини-командира механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону звільнено з займаної посади та призначено до військової частини НОМЕР_2 старшим оператором відділення засобів електронної підтримки взводу засобів електронної підтримки роти розгортання засобів електронної підтримки.
01.02.2024 ОСОБА_1 надіслав через Генеральний штаб Збройних Сил України (на адресу Генерального штабу Збройних Сил України) рапорт, адресований командиру військової частини НОМЕР_1 , у якому просив на виконання наказу Генерального штабу Збройних Сил України від 05.01.2024 № 15 перемістити його до військової частини НОМЕР_2 для подальшого проходження військової служби. Вказане поштове відправлення було вручено за довіреністю 09.02.2024.
16.02.2024 представник позивача надіслав через Генеральний штаб Збройних Сил України (на адресу Генерального штабу Збройних Сил України) адвокатські запити, адресовані командиру військової частини НОМЕР_1 та Генеральному штабу Збройних Сил України, про надання інформації щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 від 01.02.2024 та надання копії витягу з наказу Генерального штабу Збройних Сил України № 15 від 05.01.2024.
Наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 19.03.2024 № 461-РС скасовано як нереалізований, зокрема, пункт 88 наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 05.01.2024 № 15-РС (по особовому складу).
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд дійшов такого висновку.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі також Закон № 2232-ХІІ; у редакції на час виникнення спірних правовідносин) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Частинами першою статті 1 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. 
Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. 
Частинами другою-четвертою статті 2 Закону України № 2232-ХІІ передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до статті 3 цього Закону правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому воєнний стан продовжувався і триває на час розгляду справи. 24.02.2022 видано Указ Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію». 
Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством. Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань). Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються. Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців. Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань. Для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжується. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців. За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення. Порядок призупинення та продовження військової служби визначається положеннями про проходження військової служби.
Згідно з пунктом 144-1 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Відповідно до пункту 144-2 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються. Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців. Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України.
Абзацами 1, 2 пункту 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (тут і далі у редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України. Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Відповідно до абз. 1 п. 83 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) військовослужбовці призначаються на посади і переміщуються по службі за основною або спорідненою спеціальністю з урахуванням досвіду служби, рівня їх професійної компетентності, особистих якостей і досягнень та відповідності характеристикам посад, визначених Міністерством оборони України. У разі коли є потреба призначення військовослужбовців на посади за новою спеціальністю, їх призначенню на ці посади має передувати відповідна підготовка (перепідготовка). Для доукомплектування Збройних Сил України в умовах особливого періоду військовослужбовці можуть призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю з урахуванням набутого досвіду.
Абзацом другим пункту 257 цього Положення передбачено, що для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.
Згідно з пунктом 110 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України переміщення військовослужбовців здійснюється в разі, коли звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних посадових осіб. Переміщення осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу за наявності обґрунтованих підстав з урахуванням висновків атестування, рекомендацій їх безпосередніх і прямих начальників на підставі клопотань командирів (начальників), які порушили питання про переміщення, здійснюється: між з`єднаннями, військовими частинами, оперативними командуваннями - наказами посадової особи, якій підпорядковані відповідні з`єднання, військові частини та оперативні командування; між видами Збройних Сил України та військовими частинами, які підпорядковані начальникам структурних підрозділів Генерального штабу Збройних Сил України, - наказом Головнокомандувача Збройних Сил України. У період дії - воєнного стану таке переміщення здійснюється наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України; між військовими частинами видів, родів військ (сил) Збройних Сил України та військовими частинами, які підпорядковані Міністерству оборони України, - наказом керівника служби персоналу Міністерства оборони України. Форма та порядок надання клопотання визначаються Міністерством оборони України. Переміщення осіб офіцерського складу між видами Збройних Сил України, з`єднаннями, військовими частинами та оперативними командуваннями, здійснюється наказами посадової особи, якій підпорядковані відповідні види Збройних Сил України, з`єднання, військові частини та оперативні командування, крім посад, що належать до повноважень вищої посадової особи. Призначення на посади, що належать до номенклатури посад нижчої посадової особи, здійснюється наказами тих командирів (начальників), до номенклатури призначення яких належать посади, з яких переміщуються військовослужбовці.
За змістом пункту 112 Положення військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами. Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків: неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії; неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують; потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують. Військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.
Пунктом 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального Штабу Збройних Сил України № 40 від 31 січня 2024 року (далі - Інструкція) визначено, що у Збройних Силах України створюються такі види документів (далі - документи): наказ, директива, розпорядження, бойовий наказ, бойове розпорядження, окреме доручення (доручення), рішення, протокол, положення, постанова, інструкція, історичний формуляр, формуляр, правила, план, звіт, доповідь, донесення, доручення, акт, звуко- та відеозаписи, програма, алгоритм, рапорт, заява, телеграма, телефонограма, факсограма, службовий лист, довідка, методичні рекомендації, доповідна та пояснювальна записки, протокол, припис, посвідчення про відрядження, відпускний квиток, графік відпусток, обхідний лист та інші документи, розроблені в установленому порядку.
Рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.
Документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів із моменту реєстрації документа у військовій частині (установи), до якої надійшов документ (пункт 3.11.6. Інструкції).
Порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також інших громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України (далі - громадяни), у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, інших органів військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини) визначає Інструкція про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затверджена наказом Міністерства оборони України від 28 грудня 2016 року № 735 (далі - Інструкція № 735).
Згідно пунктом 5 розділу ІІІ Інструкції № 735, звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, ураховуючи вихідні, святкові та неробочі дні, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін розв`язати порушені у зверненні питання неможливо, то керівник відповідного органу військового управління, командир військової частини або особа, що тимчасово виконує його обов`язки, установлює термін, потрібний для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів.
Згідно з пунктом 6 розділу І Інструкції № 735 усі звернення громадян, що надходять до Міністерства оборони України, органів військового управління, військових частин, підлягають обов`язковій класифікації за встановленими статтею 3 Закону України «Про звернення громадян» їх видами, а саме: пропозиції (зауваження), заяви (клопотання), скарги. Подальший розгляд пропозицій, заяв та скарг громадян проводиться з урахуванням особливостей, установлених статтями 14, 15 та 16 зазначеного Закону.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Інструкції письмові звернення громадян, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю, первинному розгляду та реєстрації з метою визначення їх належності до компетенції відповідного органу військового управління та призначення за ними конкретного виконавця.
У наведених вище нормативно-правових актах детально роз`яснено поняття «рапорт», а також встановлено конкретні строки, протягом яких посадові особи зобов`язані здійснити розгляд відповідних документів.
З огляду на вищезазначене, слід зробити висновок, що за результатами розгляду рапорту військовослужбовця про його переміщення (переведення) уповноважені посадові особи зобов`язані видати наказ по особовому складу про переміщення (переведення) такого військовослужбовця чи надати обґрунтовану відмову у задоволенні рапорту (заяви).
Розглянутим вважається рапорт, по якому прийнято рішення та це рішення (відповідь) доведена до військовослужбовця належним чином.
З матеріалів справи судом встановлено, що з 22.08.2023 ОСОБА_1 наказом командира військової частини НОМЕР_1 було увільнено від займаної посади та призупинено йому військову службу як такому, що 05.04.2023 самовільно залишив військову частину.
Переміщення осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу за наявності обґрунтованих підстав з урахуванням висновків атестування, рекомендацій їх безпосередніх і прямих начальників на підставі клопотань командирів (начальників), які порушили питання про переміщення, здійснюється у період дії воєнного стану між видами Збройних Сил України та військовими частинами, які підпорядковані начальникам структурних підрозділів Генерального штабу Збройних Сил України, - наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України.
Отже, підставою для переміщення ОСОБА_1 між військовими частинами мав бути наказ начальника Генерального штабу Збройних Сил України.
Як станом на 05.01.2024 – дату видачі наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України № 15-РС (по особовому складу) про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади та призначення його на посаду до військової частини НОМЕР_2 , так і станом на 01.02.2024 – дату надіслання рапорту ОСОБА_1 до Генерального штабу Збройних Сил України, позивач не входив до чисельності Збройних Сил України. У подальшому 19.03.2024 наказ начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 05.01.2024 № 15-РС (по особовому складу) був скасований як нереалізований у частині, що стосувалася позивача.
У матеріалах справи відсутні відомості з доказами на їх підтвердження про надходження рапорту ОСОБА_1 від 01.02.2024 до військової частини НОМЕР_1 . Доданими до позовної заяви матеріалами підтверджується лише отримання поштового відправлення з вказаним рапортом Генеральним штабом Збройних Сил України 09.02.2024.
З урахуванням наведених обставин та норм законодавства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду рапорту позивача від 01.02.2024 про переміщення до іншої військової частини для подальшого проходження військової служби. Позовна вимога про зобов`язання відповідача вчинити певні дії, яка є похідною від вимоги про визнання протиправною оскаржуваної бездіяльності відповідача, у задоволенні якої судом відмовлено, також не підлягає задоволенню.
Відповідно до пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, докази понесення ним інших судових витрат у справі відсутні. Розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 .
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 .
Повний текст рішення складено 19.02.2026.

Суддя В.В. Рянська