ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/891/26 Справа № 202/12294/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г. О. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 березня 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:

особи, яка притягається до 
адміністративної відповідальності     ОСОБА_1 

апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду міста Дніпра від 06 лютого 2026 рокущодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 

якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп.,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно із оскарженою постановою суду першої інстанції, водій ОСОБА_1 , 06 грудня 2025 року о 08 годині 28 хвилин в м. Дніпро, по просп. Слобожанський 95, керуючи т.з. Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 , під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого допустив зіткнення з т.з. BMW IX, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП постраждалих не виявилось, транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїим діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить оскаржену постанову змінити в частині застосованого адміністративного стягнення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, не пов`язане з позбавленням права керування транспортними засобами.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що повністю визнає свою провину у скоєнні ДТП, щиро розкаюється та не оскаржує обставини справи чи дії працівників поліції, проте вважає, що суд першої інстанції не врахував пом`якшувальні обставини і застосував невиправдано суворе покарання.
Зазначає, що позбавлення водійських прав на рік позбавить його можливості знайти будь-який підробіток, оскільки іншої спеціальності він не має, також стверджує щонещодавно пережив сильний стрес через загибель на фронті свого племінника, наголошує що, автомобіль критично необхідний родині пенсіонерів через хворобу дружини, власний стан здоров`я апелянта та загальні тяжкі умови сьогодення.
Вказує на те що, добровільно та повністю відшкодував збитки власнику пошкодженого авто. Оскільки страхова компанія покрила лише частину суми, апелянт доплатив з власних коштів 60 559,27 грн. Потерпілий не має жодних претензій, про що складено письмову угоду.
Апелянт зазначає, що сам факт притягнення до адміністративної відповідальності є для нього, як досвідченого водія, серйозним уроком та постійним нагадуванням, що необхідно бути уважним за кермом.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги з викладених у ній підстав, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд зважає на те, що відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Висновки суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин вчинення адміністративного правопорушення, доведеності вини ОСОБА_1 , правильності кваліфікації його дій за ст. 124 КУпАП в апеляційному порядку не оспорюються, ОСОБА_1 повністю визнає свою провину у скоєнні ДТП, у зв`язку із чим постанова районного суду у цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.
Що стосується доводів апелянта про надмірну суворість застосованого до нього адміністративного стягнення, то вони заслуговують на увагу.
Так, згідно з ч. 2 ст. 30 КУпАП позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.
У відповідності до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Згідно з ст. 35 КУпАП обставинами, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: 1) продовження протиправної поведінки, незважаючи на вимогу уповноважених на те осіб припинити її; 2) повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню; вчинення правопорушення особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення; 3) втягнення неповнолітнього в правопорушення; 4) вчинення правопорушення групою осіб; 5) вчинення правопорушення в умовах стихійного лиха або за інших надзвичайних обставин; 6) вчинення правопорушення в стані сп`яніння. Орган (посадова особа), який накладає адміністративне стягнення, залежно від характеру адміністративного правопорушення може не визнати дану обставину обтяжуючою.
Як убачається з оскарженого рішення та наявних матеріалів провадження, при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд прийшов до передчасного висновку про необхідність застосування його саме у виді позбавлення останнього права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, яке у даному випадку є надмірно суворим.
Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що порушення, вчинене ОСОБА_1 дійсно мало місце, проте не спричинило значних негативних наслідків. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, які не мали значного характеру. Травмованих осіб в результаті ДТП не виявилось, матеріальна шкода повністю компенсована ОСОБА_1 потерпілому (а.с. 16).
Також судом першої інстанції не було належним чином враховано те, що відносно ОСОБА_1 відсутні будь-які обставини, що у розумінні ст. 35 КУпАП обтяжують його покарання.
Крім того, як зазначає диспозиція ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, а не просто як міра суворого покарання тож суд апеляційної інстанції вважає, що накладення штрафу у максимально допустимому розмірі, передбаченому санкцією ст. 124 КУпАП, а саме 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, буде достатнім та співмірним заходом впливу для запобігання вчиненню нових правопорушень ОСОБА_1 .
З урахуванням наведеного, а також беручи до уваги, що судом першої інстанції у постанові не наведено переконливого мотивування необхідності застосування до ОСОБА_1 саме найбільш суворого за видом стягнення з числа передбачених ст. 124 КУпАП, допущене ним правопорушення не є грубим або повторним, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для його пом`якшення.
Відтак вважаю за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а постанову суду першої інстанції - змінити в частині призначеного адміністративного стягнення, пом`якшивши його за видом до штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити.
Постанову Індустріального районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2026 року щодо  ОСОБА_1 , за ст. 124 КУпАП, – змінити в частині накладення адміністративного стягнення.
Накласти на ОСОБА_1  адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 
В решті постанову суду - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського 
апеляційного суду    А. А. Мазниця