ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/14952/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ХРОМ САЙКЛС» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ХРОМ САЙКЛС» (далі – ТОВ «Хром Сайклс», товариство, позивач) звернулося з позовом до Львівської митниці (далі – митний орган, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100414/2 від 21.10.2025.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що через уповноваженого декларанта з метою декларування товарів на митний пост Львівської митниці подано митну декларацію, що відповідно до положень статті 264 Митного кодексу України (далі – МК України) зареєстрована за № 25UA209230099740U4. Окрім того, декларантом були заявлені та надані до митного оформлення інші документи на підставі яких товар був куплений та доставлений до митного кордону України.
Вважаючи, що усіх документів недостатньо відповідачем щодо було винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100414/2 та складено картку відмови у прийнятті митої декларації №UA209230/2025/002963. 
У графі № 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості Львівська митниця зазначає, що митна вартість товарів, що ввозяться в адресу ТОВ «Хром Сайклс» нібито не може бути визнано за основним методом, адже подані документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачено за товар.
В порядку частини восьмої статті 55 МК України товариством подало до митного органу заяву про надання додаткових документів, однак Львівською митницею направлено відповідь №7.4/15-02/13/28362 від 12.11.2025 якою рішення про коригування митної вартості залишила в силі.
Зауважує, що ввезення товару на митну територію України відбувалось на підставі Контракту №17-2-2025 від 27.03.2025, укладеного між ТОВ «Хром Сайклс» та компанією-експортером NINGBO YOUSHENG BICYYCLE CO. LTD. 
В процесі здійснення господарської діяльності компанією-експортером виставлено проформу-інвойс на партію товарів загальною вартістю 8502,00 доларів США. У проформі-інвойс визначено умови оплати, зокрема, 30% advance, 70% before shipment. На виконання цього, позивачем на розрахунковий рахунок 18.04.2025 було сплачено аванс 30% від загальної вартості товарів та, з врахуванням домовленостей по сплаті 70% вартості товару перед відвантаженням, 04.07.2025 товариство оплатило решту суми. Тобто контракту та умов щодо оплати за товар позивачем дотримано в повній мірі. 
Згідно коносаменту 2SLT110725 товар було відвантажено з Китаю морським транспортом на умовах FOB NINGBO, (порт прибуття – Гданськ, Республіка Польща). Оскільки товар прямував через Республіку Польща транзитом, то було сформовано експортну декларацію (транзитну з приміткою T1) №25PL322010NSVH06M0. До митного оформлення долучалась проформа-інвойс №KH003 від 27.03.2025 та рахунок-фактура № KH003 від 27.03.2025 засвідчені підписом та печаткою компанії відправника – NINGBO YOUSHENG BICYCLE CO LTD.
Зауважує, що рахунок-фактура (інвойс) не є додатком до зовнішньоекономічного контракту і, відповідно, не має містити підписи обох сторін, адже це суперечить правовій природі інвойсу. Інвойс не є додатком до контракту в юридичному розумінні. Інвойс виконує обліково-комерційну функцію, а не договірну – він лише конкретизує умови щодо конкретної поставки (кількість, ціна, дата, відвантаження) в межах уже погодженого контракту.
Щодо платіжних інструкцій зауважує, що в них чітко зазначено номер і дату зовнішньоекономічного контракту, а також номер рахунку-фактури, за яким проведено оплату. Це дає змогу однозначно співвіднести платіж із відповідною партією товару та відповідним інвойсом, що унеможливлює сумніви у факті розрахунків між сторонами.
З огляду на умови FOB, у вартість, зазначену в рахунку-фактурі, включається лише ціна товару та витрати до моменту завантаження на судно (вартість упаковки, внутрішнього транспортування в межах країни експорту, експортне митне оформлення). Натомість витрати на морське перевезення, страхування, навантаження/розвантаження та інші логістичні витрати після завантаження на судно – покладаються на покупця (імпортера) і не включаються до ціни, зазначеної у рахунку-фактурі.
Для перевезення товарів на митну територію України компанія ТОВ «Хром Сайклс» звернулася за послугами до логістичної компанії, яка самостійно здійснює організацію міжнародних перевезень та має право залучати інших осіб (перевізників) до виконання послуг перевезення. Саме тому логістичною компанією було залучено експедитора, з яким укладено договір експедиційного обслуговування, і який залучив фактичного перевізника для виконання послуг перевезення. 
Таким чином, Львівська митниця належним чином не обґрунтувала числове значення скоригованої ним митної вартості товару. У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати іншої митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару слід наводити пояснення щодо зроблених коригувань, та зробити порівняльний аналіз, чи з точно такими ж характеристиками товар ввозився на митну територію України за митною декларацією, що наведена представниками митниці. Кожна зовнішньоекономічна операція містить свої унікальні умови, сторони вправі впроваджувати систему знижок та дисконтів, що надає право ввозити товар на митну територію України за нижчою вартістю. Для надання будь-якому товару визначення «аналогічний» слід провести деталізацію та навести співставлення по певній категорії. Зі сторони Львівської митниці жодної перелічених вимог виконано не було, а тому просить адміністративний позов задовольнити (арк. спр. 1-12).
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 08.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (арк. спр. 57).
У відзиві на позовну заяву від 23.12.2025 представник відповідача заперечує проти позовних вимог, в обґрунтування своєї позиції вказує, що перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності:
- товар постачається за прямим Контрактом від виробника за № 17-2-2025 від 27.03.2025, однак документи, які підтверджують ТМ та виробника до митного оформлення декларантом не надано;
- відповідно до пункту 4.1 Контракту продавець гарантує відповідність продукції стандартам країни-виробника. Поставка здійснюється за прямим Контрактом від виробника. Слід зазначити, що для підтвердження виробника товарів можуть бути надані документи, в тому числі: копія ліцензії на виробництво товару; копія нормативно-технічної документації на виготовлення товару; копія сертифікату на систему якості товару; копія сертифікату продукції власного виробництва; копія свідоцтва про присвоєння товару штрихового коду EAN. Зазначені документи відсутні згідно графи 44 ЕМД;
- відповідно до пункту 3.1 Контракту оплата продукції здійснюється наступним чином: 100% від загальної суми замовлення та/або Контракту сплачує покупець на умовах попередньої оплати за товар, що може бути оплачено частинами за двостороннім погодженням. Слід зазначити, що надані декларантом до митного оформлення копії платіжних документів б/н від 18.04.2025 та б/н від 04.07.2025 не можуть бути взяті до уваги в якості банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару та підтверджують факт оплати, оскільки: згідно з нормами Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції» та Положення про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 2 (далі – Положення № 2), для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна інструкція в іноземній валюті, реквізити якої передбачені Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216 (далі – Постанова № 216). Копії платіжних документів б/н від 18.04.2025 та б/н від 04.07.2025 не містять відміток виконавця надавача платіжних послуг, що свідчать про виконання операцій за таким банківським документом. Отже, декларантом не надано належних документальних підтверджень ціни, що фактично сплачена за оцінюваний товар, а саме банківських платіжних інструкцій, передбачених Положенням № 2 та Постановою № 216, що не дає можливості митному органу здійснити контроль правильності визначення митної вартості товарів шляхом перевірки відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари;
- відповідно пункту 1.1 Контракту передбачається, що Продавець продає, а покупець купує аксесуари та частини до велосипедів в кількості за цінами і на умовах викладених а Додатках (інвойсах), які є невід`ємною частиною цього Контракту. Враховуючи вищевикладене, інвойс уточнює та більш детально розкриває зміст договірних умов, тобто таким документом погоджуються істотні умови Контракту, зокрема кожної окремої поставки, та такі є невід`ємною частиною Контракту, а відтак додатками до такого Контракту. За даних умов, фактом узгодження сторонами усіх істотних умов конкретної партії товару, зокрема, кількості та ціни, є підписання сторонами інвойсу, який в подальшому становитиме невід`ємну частину Контракту, що відповідає умовам Контракту. Наданий до митного оформлення а інвойс № KH003 від 27.03.2025 підписаний лише стороною Продавця та не містить підпису Покупця. За даних обставин такий інвойс не вважається підписаним, а відтак таким що узгоджує кількість, вартість та ціну товару, тобто узгоджує істотні умови конкретної партії товару, а відтак не являється документом, що підтверджує числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Наявність вищевикладених обставин не дає можливості митному органу здійснити контроль правильності визначення митної вартості товару шляхом перевірки відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, з огляду на те, що відсутні відомості про узгоджену кількість та ціну товару при цьому, як зазначалось;
- у графі 17 та графі 23 наданої до митного оформлення CMR № 475617 від 15.10.2025 наявні штампи перевізника LTD «Laman Trans Express». Однак, документи, які визначають договірні відносини з LTD «Laman Trans Express» та передбачають факт погодження вартості, маршруту та способів розрахунку відсутні, що не дає можливості митному органу здійснити контроль правильності визначення митної вартості товарів шляхом перевірки відомостей щодо числового значення складових митної вартості в частині отриманих транспортно-експедиційних послуг. Згідно наданого до митного оформлення рахунку на оплату транспортних послуг № 549/9/2025 від 22.09.2025, граничним терміном оплати рахунку є 29.09.2025. Будь-які банківські платіжні документи, що підтверджують факт оплати отриманих послуг за вищевказаним рахунком декларантом до митного оформлення не надано. Також, слід зазначити що вищевказаний рахунок не містить відомостей, щодо розвантажувальних, навантажувальних робіт, портових витрат, оформлення транзитної декларації. Крім того, датою складання рахунка є 22.09.2025, проте відповідно відміток на товаросупровідних документах (CMR) вантаж перетнув кордон 18.10.2025. Відповідно, на момент виставлення рахунку, витрати на транспортування вантажу на ділянці Гданськ-Рава-Руська/Хребенне не були відомі у повному обсязі. Все вищевикладене не дає можливості митному органу здійснити контроль правильності визначення митної вартості товарів шляхом перевірки відомостей щодо числового значення складових митної вартості в частині отриманих транспортноекспедиторських послуг;
- надана до митного оформлення експортна декларація країни відправлення № 310120250516634408 не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт експорту через відсутність в ній дати експорту та будь-яких відміток митних органів країни відправлення, які підтверджують факт здійснення експорту оцінюваного товару. Таким чином, експортна декларація країни відправлення не може бути використана митним органом як додаткова інформація.
По даній справі митний орган мав обґрунтований сумнів у правильності визначення митної вартості, про конкретні недоліки зазначив у графі 33 оскаржуваного рішення про коригування та витребував саме ті документи, які можуть ці сумніви усунути.
Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала: товар № 2: МД № 807200/2025/11678 від 07.08.2025, де митна вартість товару зі схожими характеристиками «частини призначені та використовуються виключно з велосипедами: ручки керма…» становить 5,02 дол. США/кг.; товар № 4: МД № 204060/2025/6972 від 21.08.2025, де митна вартість товару зі схожими характеристиками «частини велосипедів…» становить 5,0206 дол. США/кг.; товар № 5: МД № 500020/2025/5954 від 05.08.2025, де митна вартість товару зі схожими характеристиками «частини велосипедів…» становить 5,03 дол. США/кг.; товар № 6: МД № 807200/2025/11678 від 07.08.2025, де митна вартість товару зі схожими характеристиками «частини призначені та використовуються виключно з велосипедами: …» становить 5,02 дол. США/кг. Коригування на обсяг партії, умови поставки та комерційні рівні не здійснювалось.
З урахуванням наведеного уважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару є такими, що відповідає вимогам митного законодавства, а тому є законними та обґрунтованими (арк. спр. 61-67).
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 15.01.2026 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи за позовом ТОВ «Хром Сайклс» до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень за участі представника відповідача (арк. спр. 160).
Інших заяв по суті справи, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України) до суду не надходило.
Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.
Між ТОВ «Хром Сайклс» (Покупець) та NINGBO YOUSHENG BICYYCLE CO. LTD. (Продавець) було укладено Договір №17-2-2025 від 27.03.2025 (арк. спр. 43-44), де продавець продає, а покупець купує аксесуари та запчастини до велосипедів в кількості, за цінами у на умовах викладених в Додатках (Інвойсах), які є невід`ємною частиною цього Контракту (пункту 1.1. Договору).
Відповідно до пункту 1.2. Договору, загальна сума Контракту складає 8502,00 доларів США.
Продавець поставляє Продукцію на умовах FOB Ningbo, Китай, що вказується в Інвойсах та рахунках, відповідно до Інкотермс 2010 (пункт 2.1. Договору).
Згідно із пунктом 2.2. Продавець здійснює поставку товару впродовж 30 календарних днів з моменту надходження 100% попередньої оплати на розрахунковий рахунок Продавця.
Розділом 3 встановлено, що оплата здійснюється на таких умовах: 100% від загальної суми замовлення та/або контракту сплачує Покупець на умовах попередньої оплати за Товар, що може бути оплачена частинами за двостороннім погодженням (30% аванс та 70% перед доставкою, що вказується у рахунках на оплату (2556,6 дол аванс, 5945,4 дол залишок перед відправленням) Оплата здійснюється шляхом перерахування коштів на р/р Продавця.. Всі платежі за Контрактом здійснюються у валюті долар США.
На виконання вищевказаного Контракту NINGBO YOUSHENG BICYYCLE CO. LTD. 27.03.2025 виставлено проформу інвойс та комерційний інвойс на суму 8 502,00 USD із зазначенням здійснення авансу у розмірі 2 556,60 USD та перед доставкою у розмірі – 5 945,40 USD (зворот арк. спр. 26-29).
Для митного оформлення в режимі імпорту ввезеного на територію України транспортного засобу, а саме: «1.1.Частини до велосипедів : рукоятка до керма велосипеда (гріпси) нові, в асортименті (SR-85, SR-86, SR-25, SR-19, SR-21). Торгова марка - Saiuan. Виробник Ningbo Yousheng Bicycle C.O.» «1.2. Частини та пристрої до велосипедів: важелі перемикання передач, що кріпляться до керма велосипеда в асортименті; підсідельний штир, тримач пляшки, ролик дальнього пристрою перемикання»; «1.3. Частини та пристрої для велосипедів: кривошипно-шатунний механізм, який призначений для використання виключно з велосипедами (артикул артикул 18, DC-111, складається з зубчатих барабанів (зірочок) та важеля , що кріпиться до педалі.» 1.4 «Частини та пристрої до велосипедів: гальма для велосипедів обідні , гальмівні втула. Підходять для встановлення на гірські, кросові та міські велосипеди», ТОВ «Хром Сайклс» подав до Львівської митниці МД № 25UA209230099740U4 від 20.10.2025 (зворот арк. спр. 21-23).
Для підтвердження митної вартості транспортного засобу позивачем додано: пакувальний лист від 27.03.2025 (зворот арк. спр. 31-32); рахунок-фактура №KH003 від 27.03.2025 (арк. спр. 28-29); коносамент від 15.08.2025 (зворот арк. спр. 35); автотранспортна накладна №475617 від 15.10.2025 (арк. спр. 35); супровідний документ від 15.10.2025 №25PL322010NSVH06M0 (арк. спр. 33-34); сертифікат про походження товару №C2507494301X0033 від 18.08.2025; банківський платіжний документ, що стосується товару від 18.04.2025 (зворот арк. спр. 155); банківський платіжний документ, що стосується товару від 04.07.2025 (зворот арк. спр. 146); рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №549/9/20025 від 22.09.2025 (арк. спр. 38); зовнішньоекономічний договір (контракт) №17-2-2025 від 27.03.2025 (арк. спр. 43); договір про надання послуг митного брокера №02/20 від 10.05.202; договір (контракт) про перевезення №02/0501 від 05.01.2024 (арк. спр. 36-37); рішення по справі №140/5182/24 від 23.08.2024 (арк. спр. 45-50); копія митної декларації країни відправлення №310120250516634408 від 11.08.2025 (арк. спр. 147).
Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митницею встановлено, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом та містять наступні розбіжності:
- товар постачається за прямим Контрактом від виробника за № 17-2-2025 від 27.03.2025, однак документи, які підтверджують ТМ та виробника до митного оформлення декларантом не надано;
- відповідно до пункту 4.1 Контракту від продавець гарантує відповідність продукції стандартам країни- виробника. Поставка здійснюється за прямим Контрактом від виробника. Слід зазначити, що для підтвердження виробника товарів можуть бути надані документи, в тому числі: копія ліцензії на виробництво товару; копія нормативно-технічної документації на виготовлення товару; копія сертифікату на систему якості товару; копія сертифікату продукції власного виробництва; копія свідоцтва про присвоєння товару штрихового коду EAN. Зазначені документи відсутні згідно графи 44 ЕМД;
- відповідно до пункту 3.1 Контракту оплата продукції здійснюється наступним чином: 100% від загальної суми замовлення та/або Контракту сплачує покупець на умовах попередньої оплати за товар, що може бути оплачено частинами за двостороннім погодженням. Слід зазначити, що надані декларантом до митного оформлення копії платіжних документів б/н від 18.04.2025 та б/н від 04.07.2025 не можуть бути взяті до уваги в якості банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару та підтверджують факт оплати, оскільки: згідно з нормами Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції» та Положення № 2, для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна інструкція в іноземній валюті, реквізити якої передбачені Постановою № 216 не містять відміток виконавця надавача платіжних послуг, що свідчать про виконання операцій за таким банківським документом. Отже, декларантом не надано належних документальних підтверджень ціни, що фактично сплачена за оцінюваний товар, а саме банківських платіжних інструкцій, передбачених Положенням № 2 та Постановою № 216, що не дає можливості митному органу здійснити контроль правильності визначення митної вартості товарів шляхом перевірки відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари;
- відповідно пункту 1.1 Контракту передбачається, що Продавець продає, а покупець купує аксесуари та частини до велосипедів в кількості за цінами і на умовах викладених а Додатках (інвойсах), які є невід`ємною частиною цього Контракту. Враховуючи вищевикладене, інвойс уточнює та більш детально розкриває зміст договірних умов, тобто таким документом погоджуються істотні умови Контракту, зокрема кожної окремої поставки, та такі є невід`ємною частиною Контракту, а відтак додатками до такого Контракту. За даних умов, фактом узгодження сторонами усіх істотних умов конкретної партії товару, зокрема, кількості та ціни, є підписання сторонами інвойсу, який в подальшому становитиме невід`ємну частину Контракту, що відповідає умовам Контракту. Наданий до митного оформлення а інвойс № KH003 від 27.03.2025 підписаний лише стороною Продавця та не містить підпису Покупця. За даних обставин такий інвойс не вважається підписаним, а відтак таким що узгоджує кількість, вартість та ціну товару, тобто узгоджує істотні умови конкретної партії товару, а відтак не являється документом, що підтверджує числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Наявність вищевикладених обставин не дає можливості митному органу здійснити контроль правильності визначення митної вартості товару шляхом перевірки відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, з огляду на те, що відсутні відомості про узгоджену кількість та ціну товару при цьому, як зазначалось;
- у графі 17 та графі 23 наданої до митного оформлення CMR № 475617 від 15.10.2025 року наявні штампи перевізника LTD «Laman Trans Express». Однак, документи, які визначають договірні відносини з LTD «Laman Trans Express» та передбачають факт погодження вартості, маршруту та способів розрахунку відсутні, що не дає можливості митному органу здійснити контроль правильності визначення митної вартості товарів шляхом перевірки відомостей щодо числового значення складових митної вартості в частині отриманих транспортно-експедиційних послуг;
- згідно наданого до митного оформлення рахунку на оплату транспортних послуг № 549/9/2025 від 22.09.2025, граничним терміном оплати рахунку є 29.09.2025. Будь-які банківські платіжні документи, що підтверджують факт оплати отриманих послуг за вищевказаним рахунком декларантом до митного оформлення не надано. Також, слід зазначити що вищевказаний рахунок не містить відомостей, щодо розвантажувальних, навантажувальних робіт, портових витрат, оформлення транзитної декларації. Крім того, датою складання рахунка є 22.09.2025, проте відповідно відміток на товаросупровідних документах (CMR) вантаж перетнув кордон 18.10.2025. Відповідно, на момент виставлення рахунку, витрати на транспортування вантажу на ділянці Гданськ-Рава-Руська/Хребенне не були відомі у повному обсязі. Все вищевикладене не дає можливості митному органу здійснити контроль правильності визначення митної вартості товарів шляхом перевірки відомостей щодо числового значення складових митної вартості в частині отриманих транспортно-експедиторських послуг; 
- надана до митного оформлення експортна декларація країни відправлення № 310120250516634408 не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт експорту через відсутність в ній дати експорту та будь-яких відміток митних органів країни відправлення, які підтверджують факт здійснення експорту оцінюваного товару. Таким чином, експортна декларація країни відправлення не може бути використана митним органом як додаткова інформація. У сукупності перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару.
Згідно статті 53 та статті 54 МК України декларанту було запропоновано надати в 10-денний термін наступні додаткові документи: 1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
Декларантом додатково було надано: рахунок-проформа б/н від 27.03.2025 (зворот арк. спр. 26-27), прайс-лист виробника товару (комерційна пропозиція) б/н від 27.03.2025 (зворот арк. спр. 30-31). Повідомлено, що інших документів для підтвердження митної вартості немає.
В оскаржуваному рішенні Львівською митницею зазначено, що наданий на вимогу прайс-лист від 27.03.2025, який виданий для ТОВ «Хром Сайлс» суперечить суті прайс-листа, який має бути адресовано необмеженій кількості потенційних покупців. Даний «прайс лист» містить суб`єктивний характер і не дає можливості зробити висновки щодо об`єктивних умов визначення ціни при здійснені зовнішньоекономічної операції. Документи, подані на вимогу митного органу не усувають вищезазначені невідповідності. Інших документів на вимогу митного органу не надано.
Оскільки документи, що були подані на вимогу митного органу, не усувають вищезазначені невідповідності, а інші додаткові документи не надано, тому відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100414/2 від 21.10.2025 (арк. спр. 19-20), відповідно до графи 33 даного рішення, джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала: товар № 2: МД № 807200/2025/11678 від 07.08.2025, де митна вартість товару зі схожими характеристиками «частини призначені та використовуються виключно з велосипедами: ручки керма…» становить 5,02 дол. США/кг.; товар № 4: МД № 204060/2025/6972 від 21.08.2025, де митна вартість товару зі схожими характеристиками «частини велосипедів…» становить 5,0206 дол. США/кг.; товар № 5: МД № 500020/2025/5954 від 05.08.2025, де митна вартість товару зі схожими характеристиками «частини велосипедів…» становить 5,03 дол. США/кг.; товар № 6: МД № 807200/2025/11678 від 07.08.2025, де митна вартість товару зі схожими характеристиками «частини призначені та використовуються виключно з велосипедами: …» становить 5,02 дол. США/кг. Коригування на обсяг партії, умови поставки та комерційні рівні не здійснювалось.
Також, у зв`язку з винесенням рішення, Львівською митницею прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2025/002963 (зворот арк. спр. 20-21).
Скориставшись правом, передбаченим частиною восьмою статті 55 МК України, позивачем надано додаткові пояснення (арк. спр. 166-167) разом із Договором про здійснення діяльності в області перевезень зовнішньоторговельних вантажів №02/0501 від 05.01.2024 (арк. спр. 36-37); рахунком-фактури №549/9/2025 від 22.09.2025 (арк. спр. 38); Договором №28720 від 11.11.2021 (зворот арк. спр. 38-39); Договором №30/01 перевезення вантажів автотранспортом від 30.01.2023 (арк. спр. 40-42); проформа-інвойс №KH003 від 27.03.2025 (зворот арк. спр. 26-27); рахунок-фактура № KH003 від 27.03.2025 (арк. спр. 28-29); платіжна інструкція № 17 від 18.04.2025 (зворот арк. спр. 29); платіжна інструкція №22 від 04.07.2025 (арк. спр. 30).
Відповідач листом від 12.11.2025 №7.4-2/15-02/13/28362, у відповідь на лист позивача щодо надання додаткових документів та визнання митної вартості, повідомив, що підстави для скасування рішення про визначення митної вартості №UA209000/2025/100414/2 від 21.10.2025 та визнання заявленої митної вартості відсутні (арк. спр. 51-52).
Уважаючи рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100414/2 від 21.10.2025 протиправним, позивач звернувся з позовом до суду про його оскарження.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України.
Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.
У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).
Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту)).
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.
Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).
Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У розглядуваному випадку спірні рішення прийняті відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України: декларант не надав усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.
Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).
У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.
Однією з підстав для здійснення коригування митної вартості товарів стало те, що відповідно до пункту 3.1 Контракту оплата продукції здійснюється наступним чином: 100% від загальної суми замовлення та/або Контракту сплачує покупець на умовах попередньої оплати за товар, що може бути оплачено частинами за двостороннім погодженням. Слід зазначити, що надані декларантом до митного оформлення копії платіжних документів б/н від 18.04.2025 та б/н від 04.07.2025 не можуть бути взяті до уваги в якості банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару та підтверджують факт оплати, оскільки: згідно з нормами Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції» та Положення № 2, для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна інструкція в іноземній валюті, реквізити якої передбачені Постановою № 216 не містять відміток виконавця надавача платіжних послуг, що свідчать про виконання операцій за таким банківським документом. Отже, декларантом не надано належних документальних підтверджень ціни, що фактично сплачена за оцінюваний товар, а саме банківських платіжних інструкцій, передбачених Положенням № 2 та Постановою № 216, що не дає можливості митному органу здійснити контроль правильності визначення митної вартості товарів шляхом перевірки відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари.
Судом встановлено, що в процесі здійснення господарської діяльності компанією-експортером 27.03.2025 було виставлено проформу-інвойс на партію товарів загальною вартістю 8 502,00 доларів США. У проформі-інвойс визначено умови оплати, зокрема, 30% предоплата та 70% оплата до відвантаження.
У зв`язку із наведеним, позивачем на розрахунковий рахунок експортера 18.04.2025 було сплачено аванс 30% від загальної вартості товарів, що підтверджується банківським платіжним документом від 18.04.2025 (зворот арк. спр. 155), де в призначенні платежу міститься посилання укладений між сторонами Контракт №17-2-2025 та зроблено примітку, що це аванс 30%.
В подальшому, з врахуванням домовленостей по сплаті 70% вартості товару перед відвантаженням, 04.07.2025 товариство сплатило решту суми, що підтверджується банківським платіжним документом від 04.07.2025 (зворот арк. спр. 146), де в призначенні платежу міститься посилання на укладений між сторонами Контракт та зроблено примітку, що відбувається оплата згідно рахунка-інвойс від 27.03.2025 №KH003.
Відповідно до приписів частин другої шостої статті 40 Закону України «Про платіжні послуги» від 30.06.2021 № 1591-IX (далі – Закон № 1591-IX) платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції. Зазначена ініціатором у платіжній інструкції інформація має передаватися без змін незалежно від залучення до виконання платіжної операції надавачів платіжних послуг, задіяних як посередники, комерційні агенти, чи використання платіжних систем. Надавач платіжних послуг платника приймає до виконання надану ініціатором платіжну інструкцію або відмовляє у її прийнятті в порядку, визначеному цим Законом. Платіжна інструкція може бути відкликана в порядку, визначеному цим Законом. Надавач платіжних послуг зобов`язаний забезпечити фіксування в операційно-обліковій системі дати і часу надходження платіжної інструкції, прийняття її до виконання (або відмови в її прийнятті), виконання платіжної інструкції.
Частиною другою статті 47 Закону № 1591-IX встановлено, що у разі зазначення платником у платіжній інструкції дати валютування надавач платіжних послуг платника зобов`язаний забезпечити зарахування суми коштів за платіжною операцією на рахунок надавача платіжних послуг отримувача протягом операційного дня в зазначену дату валютування. До настання дати валютування сума платіжної операції обліковується на рахунку надавача платіжних послуг платника.
За приписами частини першої статті 48 Закону № 1591-IX надавачі платіжних послуг зобов`язані забезпечити виконання платіжної операції в повній сумі, зазначеній у платіжній інструкції, якщо інше не визначено цим Законом або договором між надавачем платіжної послуги та користувачем.
Надана позивачем митному органу та суду банківські платіжні документи від 18.04.2025 та від 04.07.2025 містить відтиск печатки банку, у ній наявна вся необхідна інформація для здійснення перерахунку коштів, в тому числі є покликання на дату та номер контракту від 27.03.2025 №17- 2-2025 та рахунка-інвойс від 27.03.2025 №KH003.
Також суд враховує, що позивачем, скориставшись правом, визначеним частиною восьмою статті 55 МК України 07.11.2025 додатково долучено платіжні-інструкції №17 від 18.04.2025, № 22 від 04.07.2025 (зворот арк. спр. 29-30).
Отож, наведе зауваження митного органу, на переконання суду, є безпідставним.
Відповідач також зазначає, що у графі 17 та графі 23 наданої до митного оформлення CMR № 475617 від 15.10.2025 наявні штампи перевізника LTD «Laman Trans Express». Однак, документи, які визначають договірні відносини з LTD «Laman Trans Express» та передбачають факт погодження вартості, маршруту та способів розрахунку відсутні, що не дає можливості митному органу здійснити контроль правильності визначення митної вартості товарів шляхом перевірки відомостей щодо числового значення складових митної вартості в частині отриманих транспортно-експедиційних послуг.
Як зазначалось судом вище, скориставшись правом, передбаченим частиною восьмою статті 55 МК України, позивачем надано додаткові пояснення (арк. спр. 42-45) разом із Договором №28720 від 11.11.2021 (зворот арк. спр. 38-39); Договором №30/01 перевезення вантажів автотранспортом від 30.01.2023 (арк. спр. 40-42).
Отож, договором про здійснення діяльності в області перевезень зовнішньоторговельних вантажів №02/0501 від 05.01.2024 (арк. спр. 36-37), який було надано позивачем до митного оформлення товару, укладеного між ТОВ «Хром Сайклс» та SLT TRANS LOGISTIC Sp. Z.O.O. визначено, що замовник доручає і оплачує, а виконавець здійснює перевезення зовнішньоторговельних вантажів та/або організовує таке перевезення (пункту 1.1. Договору).
В свою чергу SLT TRANS LOGISTIC Sp. Z.O.O. 11.11.2021 укладено Договорі №28720 із ТОВ «Транслогістик-ЮА» (зворот арк. спр. 38-39) щодо транспортного-експедиторського обслуговування експортних, імпортних вантажів замовника, що включаються в себе організацію перевезень всіма необхідними видами транспорту, оплату послуг перевізників, організацію зберігання, огляду, вантажувально-розвантажувальних робіт, інші послуги відповідного до заявок замовника згідно нормам застосованого права (пункт 1.1. Договору).
Між ТОВ «Транслогістик-ЮА» та ТОВ «Ламан Транс-Експерс» 30.01.2023 укладено Договір перевезення вантажів автотранспортом №30/01 (арк. спр. 40-42), яким визначено, що замовник доручає і оплачує перевезення вантажу, а виконавець бере на себе зобов`язання перевезти вантаж по території України та/або за її межами, в міжнародному сполученні, і доставити його належному отримувачу, згідно із транспортною накладною (ТТН/CMR) вантажним автотранспортом (контейнеровоз, тент, реф, ізотерм і т.п.), що належить Виконавцю на праві власності або залучений (для перевезень по території України) в іншій формі, на умовах, погоджених Сторонами цього Договору (пункт 1.1. Договору).
Відтак, наведені документи вносять ясність та доводять причини зазначення в CMR № 475617 від 15.10.2025 наявні штампи перевізника LTD «Laman Trans Express» (зворот арк. спр. 152).
Львівська митниця в оскаржуваному рішення зазначила, що відповідно пункту 1.1 Контракту передбачається, що Продавець продає, а покупець купує аксесуари та частини до велосипедів в кількості за цінами і на умовах викладених а Додатках (інвойсах), які є невід`ємною частиною цього Контракту. Враховуючи вищевикладене, інвойс уточнює та більш детально розкриває зміст договірних умов, тобто таким документом погоджуються істотні умови Контракту, зокрема кожної окремої поставки, та такі є невід`ємною частиною Контракту, а відтак додатками до такого Контракту. За даних умов, фактом узгодження сторонами усіх істотних умов конкретної партії товару, зокрема, кількості та ціни, є підписання сторонами інвойсу, який в подальшому становитиме невід`ємну частину Контракту, що відповідає умовам Контракту. Наданий до митного оформлення а інвойс № KH003 від 27.03.2025 підписаний лише стороною Продавця та не містить підпису Покупця. За даних обставин такий інвойс не вважається підписаним, а відтак таким що узгоджує кількість, вартість та ціну товару, тобто узгоджує істотні умови конкретної партії товару, а відтак не являється документом, що підтверджує числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Наявність вищевикладених обставин не дає можливості митному органу здійснити контроль правильності визначення митної вартості товару шляхом перевірки відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, з огляду на те, що відсутні відомості про узгоджену кількість та ціну товару при цьому, як зазначалось
Отож, судом встановлено, що відповідно до пункту 1.1 Договору №17-2-2025 від 27.03.2025 сторони погодили, що продавець продає, а покупець купує аксесуари та запчастини до велосипедів в кількості, за цінами у на умовах викладених в Додатках (Інвойсах), які є невід`ємною частиною цього Контракту.
Таким чином, саме інвойси за волевиявленням сторін визначені як документи, що конкретизують предмет зобов`язання та узгоджують істотні умови кожної окремої поставки, зокрема кількість та ціну товару.
Зі змісту зазначених положень Контракту вбачається, що інвойс у даному правовідношенні не має виключно розрахункового або інформаційного характеру, а фактично виконує функцію додатка до Контракту, яким сторони досягають згоди щодо істотних умов конкретної партії товару. Відтак, узгодження таких умов можливе лише за наявності належного волевиявлення обох сторін договору.
Разом із тим, поданий до митного оформлення інвойс № KH003 від 27.03.2025 підписаний виключно стороною продавця та не містить підпису покупця, що позивачем не заперечується. На переконання суду, за відсутності підпису покупця такий інвойс не може вважатися належним чином погодженим сторонами додатком до Контракту, а отже – документом, яким узгоджено кількість та ціну товару як істотні умови конкретної поставки.
За таких обставин суд дійшов висновку, що зазначений інвойс не підтверджує узгоджені числові значення складових митної вартості товару та не містить належних відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відсутність підтвердженого сторонами інвойсу об`єктивно позбавляє митний орган можливості здійснити контроль правильності визначення митної вартості шляхом перевірки відомостей щодо узгодженої кількості та ціни товару.
З огляду на викладене, доводи митного органу про неможливість перевірки заявленої митної вартості у зв`язку з відсутністю належним чином підписаного інвойсу є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на умовах Контракту та фактичних обставинах справи.
Судом установлено, що митним органом у ході здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів встановлено низку обставин, які свідчать про неможливість перевірки числових значень складових митної вартості за поданими декларантом документами.
Зокрема, митним органом встановлено, що поставка товару здійснюється за прямим Контрактом від виробника № 17-2-2025 від 27.03.2025, однак документи, які б підтверджували торговельну марку та виробника товару, до митного оформлення декларантом не надано. При цьому пунктом 4.1 Контракту передбачено гарантію продавця щодо відповідності продукції стандартам країни-виробника, а сама поставка декларується як така, що здійснюється безпосередньо від виробника. Водночас жодного з документів, які у сукупності можуть підтверджувати статус виробника (ліцензія на виробництво, нормативно-технічна документація, сертифікати якості чи продукції власного виробництва, свідоцтво про присвоєння штрихового коду EAN), декларантом до митного оформлення не подано, що підтверджується відсутністю відповідних відомостей у графі 44 електронної митної декларації.
Крім того, судом встановлено, що для підтвердження транспортно-експедиторських витрат декларантом подано рахунок на оплату транспортних послуг № 549/9/2025 від 22.09.2025 (арк. спр. 38) із граничним строком оплати до 29.09.2025. Разом із тим, будь-які банківські платіжні документи, що підтверджують факт оплати зазначених послуг, до митного оформлення не надано. За таких обставин відсутні належні докази понесення витрат на транспортування у заявленому розмірі.
Окремо суд звертає увагу на те, що вказаний рахунок не містить відомостей щодо навантажувально-розвантажувальних робіт, портових витрат та витрат на оформлення транзитної декларації, тобто не дозволяє ідентифікувати повний обсяг транспортних витрат, які відповідно до умов поставки можуть підлягати включенню до митної вартості товарів. При цьому датою складання рахунка є 22.09.2025, тоді як відповідно до відміток у товаросупровідних документах (CMR) вантаж перетнув митний кордон 18.10.2025. Отже, на момент виставлення рахунка витрати на транспортування вантажу на ділянці Гданськ – Рава-Руська/Хребенне не могли бути відомі у повному та остаточному обсязі.
Суд враховує посилання представника позивача, що відповідно до положень Інкотермс 2010, умови постачання FOB – “Вільно на борту” означають, що продавець виконує свої зобов`язання з постачання тоді, коли товар пройшов митне очищення для експорту та завантажений на борт судна, визначеного покупцем, у порту відвантаження. З цього моменту ризики втрати чи пошкодження товару, а також усі подальші витрати переходять від продавця до покупця. З огляду на умови FOB, у вартість, зазначену в рахунку-фактурі, включається лише ціна товару та витрати до моменту завантаження на судно (вартість упаковки, внутрішнього транспортування в межах країни експорту, експортне митне оформлення). Натомість витрати на морське перевезення, страхування, навантаження/розвантаження та інші логістичні витрати після завантаження на судно — покладаються на покупця (імпортера) і не включаються до ціни, зазначеної у рахунку-фактурі.
Матеріалами справи підтверджується, що вказані витрати не включаються до ціни, яка зазначена в рахунку-фактурі від 27.03.2025 №КН003 (арк. спр. 28-29) укладеному між товариством та NINGBO YOUSHENG BICYYCLE CO. LTD., однак таке не пояснює відсутність зазначених витрат у рахунку на оплату транспортних послуг № 549/9/2025 від 22.09.2025.
Окрім того Львівська митниця зауважувала, що надана до митного оформлення експортна декларація країни відправлення № 310120250516634408 не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт експорту через відсутність в ній дати експорту та будь-яких відміток митних органів країни відправлення, які підтверджують факт здійснення експорту оцінюваного товару. 
Суд погоджується із посилання представника позивача, що експортна декларація в розумінні частини другої статті 53 МК України не є документом, який підтверджує митну вартість товарів, однак вона подана декларантом позивача самостійно та, відповідно до частини п`ятої статті 54 МК України, підлягала дослідженню митним органом під час дослідження митної вартості товару.
Відповідно до статті 54 МК України митниця під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язана здійснювати контроль заявленої митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості товару, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Одночасно суд зазначає, що відповідач в листі від 12.11.2025 №7.4-2/15-02/13/28362 повідомив, що відповідно до інформації на сайті searates.com, контейнер CMAU8689457, що переміщувався за коносаментом NGP2663304B, був вивантажений у порту Ґданська 07.10.2025, та повернений порожнім вже 08.10.2025. Завантаження товару на автомобіль, відповідно до відомостей в CMR від 15.10.2025 №475617, відбулося в населеному пункту Jankowo Gdankie 15.10.2025. Тобто, до моменту початку перевезення товару автомобільним транспортом були виконані також роботи з вивантаження з контейнера, перевезення на склад, складування протягом щонайменше 7 днів, навантаження на автомобіль.
Таким чином, з поданих документів неможливо встановити чи були такі послуги замовлені ТОВ «Хром Сайклс» в STL Tran Logistic Sp. z o. o. чи в іншої особи, а також за яким документом вони були сплачені.
Сукупність наведених обставин свідчить про те, що подані декларантом документи не містять достатніх і достовірних відомостей щодо числового значення складових митної вартості товарів у частині транспортно-експедиторських, навантажувально-розвантажувальних, а також складських послуг, що унеможливлює здійснення митним органом належного контролю правильності її визначення.
Водночас сторона позивача жодним чином не спростувала виявлених митним органом недоліків та не надала додаткових доказів, які б підтверджували заявлені відомості щодо виробника товару та фактично понесених транспортних витрат, обмежившись загальними посиланнями на достатність поданих декларантом документів. За таких умов суд дійшов висновку, що доводи митного органу є обґрунтованими, а дії щодо неприйняття заявленої митної вартості – правомірними та такими, що відповідають вимогам митного законодавства.
Наведені вище обставини у своїй сукупності свідчать про наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо достовірності заявленої декларантом митної вартості товару.
За таких умов подані документи не забезпечували належного документального підтвердження заявленої митної вартості та об`єктивно створювали підстави для виникнення у митного органу сумнівів у правильності її визначення, а тому у відповідача були правові підстави витребувати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару.
Спірне ж рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, декларант не надав усіх додаткових документів витребуваних митницею згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу та подані до митного оформлення документи містять розбіжності.
Згідно доводів відповідача, надані до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.
Митні органи наділені виключною компетенцією в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. З цією метою їм надано повноваження витребовувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товарів разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.
Митниця може вимагати, а суб`єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності заявленої митної вартості товару.
Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, наведеної, зокрема в постановах від 14.07.2020 у справі №809/1557/17, від 10.06.2020 у справі №1.380.2019.004752, від 28.09.2020 у справі №520/2133/19, від 10.04.2020 у справі №822/2806/15, наявність розбіжностей в документах, що підтверджують митну вартість є підставою для коригування додаткових документів та у разі їх ненадання - коригування митним органом митної вартості.
Запропонувавши надати додаткові документи, митний орган сприяв позивачу в обґрунтуванні застосування першого (основного) методу визначення митної вартості ввезеного на митну території України товару.
Відповідно, з огляду на наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості товару за першим методом, у відповідача були правові підстави витребувати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару.
Тобто, за результатами опрацювання документів, долучених до митної декларації, відповідно до положень статей 53, 54, 368 МК України, декларанту направлено письмову вимогу про необхідність подання додаткових документів, визначивши їх чіткий перелік, однак на вимогу митного органу належних документів декларантом не надано.
Слід зазначити, що саме позивач на стадії декларування товару (подання декларації та інших документів) зобов`язаний довести та надати докази (відповідні документи) того, що має право декларувати товари за самостійно обраним методом, і лише у разі надання таких документів, контролюючий орган за наявності у нього сумнівів може витребувати додаткові документи, що передбачені частиною третьою статті 53 МК України.
При цьому, за змістом пункту 2 частини шостої статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Із наявних матеріалів справи слідує, що його прийняттю передувало проведення митним органом консультації з декларантом згідно з статтею 57 МК України (арк. спр. 152). Митницею вказано на неможливість застосування методу визначення митної вартості, а саме методу 2а (стаття 59 МК України) та 2б (стаття 60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (стаття 62 МК України) та методу 2г (статті 63 МК України) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (стаття 64 МК України).
За основу для коригування митної вартості оцінюваного товару взято вартість товару, митне оформлення якого вже завершено товар № 2: МД № 807200/2025/11678 від 07.08.2025, де митна вартість товару зі схожими характеристиками «частини призначені та використовуються виключно з велосипедами: ручки керма…» становить 5,02 дол. США/кг.; товар № 4: МД № 204060/2025/6972 від 21.08.2025, де митна вартість товару зі схожими характеристиками «частини велосипедів…» становить 5,0206 дол. США/кг.; товар № 5: МД № 500020/2025/5954 від 05.08.2025, де митна вартість товару зі схожими характеристиками «частини велосипедів…» становить 5,03 дол. США/кг.; товар № 6: МД № 807200/2025/11678 від 07.08.2025, де митна вартість товару зі схожими характеристиками «частини призначені та використовуються виключно з велосипедами: …» становить 5,02 дол. США/кг. Коригування на обсяг партії, умови поставки та комерційні рівні не здійснювалось.
Згідно наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
Схожа позиція викладена також в постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.02.2025 у справі №140/4486/24.
Відповідно до частини четвертої статті 57 МК України, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Проведення такої консультації підтверджується відповідним записом в оскаржуваному рішенні та повідомленням декларанта про її проведення (арк. спр. 72).
Отже в ході проведення консультацій декларанту пропонується у разі наявності цінової інформації для застосування методів визначення митної вартості на підставі положень 59-63 МК України повідомити про це митний орган для розгляду питання про можливість її використання при оцінці імпортованого товару. На переконання суду, така інформація декларантом надана не була, зворотного стороною позивача не доведено. Тому суд уважає посилання Львівської митниці на МД №807200/2025/11678 від 07.08.2025, №204060/2025/6972 від 21.08.2025, №500020/2025/5954 від 05.08.2025, №807200/2025/11678 від 07.08.2025 (зворот арк. спр. 72-126) є доцільним.
Суд уважає, що митний орган навів достатнє обґрунтування причин, за наявності яких митниця не могла визнати заявлену декларантом митну вартість; у них вказано джерела інформації, що використовувались відповідачем для визначення митної вартості, зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований метод, що передує методу, обраному митним органом.
Враховуючи вищевикладене, підставою прийняття рішення про коригування митної вартості товару від №UA209000/2025/100414/2 від 21.10.2025 стало виявлення у поданих до митного контролю та оформлення документах розбіжностей, які безпосередньо впливали на можливість визнання заявленої за першим методом митної вартості, а також не усунення в подальшому вказаних розбіжностей декларантом. За наведених умов митниця зобов`язана самостійно здійснювати визначення митної вартості шляхом її коригування із застосуванням методів, визначених МК України, а, відтак, оскаржуване рішення та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2025/002963 винесено митним органом правомірно.
Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).
Також згідно із пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Суд враховує і позицію Європейського суду з прав людини у справі «Голдер проти Сполученого Королівства», згідно з якою саме «небезпідставність» доводів позивача про неправомірність втручання в реалізацію його прав є умовою реалізації права на доступ до суду.
Отже, звертаючись до суду з позовом про захист своїх прав, позивач обтяжений обов`язком довести «небезпідставність» своїх доводів щодо порушеного права за захистом якого він звернувся до суду, надавши відповідні докази зі змісту яких можливо встановити наявність спору саме на момент звернення до суду.
Як вже зазначалось судом вище, відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Як передбачено статтею 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 
Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.
Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні, оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю.
Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд 

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ХРОМ САЙКЛС» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович