Справа № 308/3148/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 квітня 2026 року        місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого - судді Логойди І.В., за участі секретаря судового засідання Лутнянського І.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої дії представник адвокат Турецька Євгенія Андріївна, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - 
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої дії представник адвокат Турецька Євгенія Андріївна, звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до  ОСОБА_2  про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 28.10.1995 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, в подружжя народилися діти, а саме: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обоє дітей на момент подачі позову до суд є повнолітніми. Зазначається, що причиною розпаду сім?ї стало те, що протягом тривалого стосунки розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Зазначається, що фактично сім?я припинила своє існування та через постійні конфлікти та суперечки, спільне життя стало неможливим. За глибоким переконанням позивача, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у позивача, так і у відповідача, на ґрунті протилежних поглядів на сімейне життя, втрачено почуття любові. З наведених вище підстав, позивач прийшла до висновку, що збереження сім?ї є неможливим, а розлучення - єдиним виходом зберегти адекватне сприйняття сином сімейних цінностей. Позивач вважає, що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя позивача і відповідача як подружжя, та збереження шлюбу суперечитиме спільним інтересам. Шлюб позивача і відповідача носить лише формальний характер, примирення з відповідачем неможливе. Сім?я фактично розпалася, у зв?язку з чим виникла необхідність у оформленні розлучення. Як зазначено в позовній заяві, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, а вжиття заходів щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 СК України не виправить стан шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між позивачем і відповідачем в минулому не принесли жодних результатів.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.03.2026 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін.
У судове засідання позивачка не з`явилася, належним чином повідомлена.
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, подав письмову заяву про визнання позовних вимог, заперечує проти розрахунку судових витрат. 
За приписами ч. ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд виходить з наступного.
Як встановлено судом, 28.10.1995 року Виконкомом Дубрівської сільської ради Ужгородського району зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що зроблено відповідний актовий запис №6, що підтверджується наявним у справі оригіналом свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 28.10.1995 року.
До справи додано копію свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 серії НОМЕР_2 від 11.08.2003 року, про що було зроблено відповідний актовий запис №05, копію повторно виданого свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 серії НОМЕР_3 від 06.06.2011 року, про що в книзі реєстрації народжень 13 травня 1996 року зроблено відповідний актовий запис №01, та інші документи. 
Станом на день розгляду справи шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство сторони не ведуть.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.
Зі змісту статті 55 Сімейного кодексу України вбачається, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.
Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини чи чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ч. 3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України.
У відповідності зі ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. 
Згідно ст.112 Сімейного кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки.
Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 Сімейного кодексу України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. 
Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. 
Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідач визнав позовні вимоги.
На даний час, офіційно зареєстрований шлюб між позивачкою та відповідачем має формальний характер, фактичні шлюбні відносини між сторонами не підтримуються, спільне господарство вони не ведуть, відтак суд дійшов висновку про недоцільність подальшого збереження шлюбу, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. 
Відповідно до ч. 2 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, зокрема, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 8, 9, 10, 12, 13, 17, 43, 49, 134, 141, 258, 265, 272, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовну заяву задовольнити.
Шлюб, укладений 28.10.1995 року виконкомом Дубрівської сільської ради Ужгородського району між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що зроблено відповідний актовий запис №6 - розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 665,60 грн. (шістсот шістдесят п`ять грн. 60 коп.). 
Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору у розмірі 665,60 грн. (шістсот шістдесят п`ять грн. 60 коп.). 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .
Повний текст рішення складено 07.04.2026.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області      І.В.Логойда