Справа №760/1998/25 1-кп/760/2042/26	

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.03.2026 м. Київ
Солом`янський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Київ по вул. М.Кривоноса,25 кримінальне провадження № 12024100090003314, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.11.2024 року за обвинуваченням 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Кіровоградської області, Благовіщенського району, с. Кам`яна Криниця, особи з інвалідністю І групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
за участі сторін та інших учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 
представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7 
обвинуваченого ОСОБА_4 
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 
В С Т А Н О В И В:
Водій ОСОБА_4 , 20.11.2024 приблизно о 06:41 годині, керуючи засобом підвищеної небезпеки, а саме: технічно справним, не завантаженим автомобілем марки «HYUNDAI Sonata» н.з. НОМЕР_1 , рухався проїзною частиною проспекту Повітряних Сил, зі сторони проспекту Берестейського в напрямку вул. І.Огієнка в м. Києві. Під`їжджаючи до автоматично регульованого перехрестя нерівнозначних доріг з вул. Уманською в м. Києві, водій ОСОБА_4 , ігноруючи вимоги п. 8.7.3.(е) ПДР України, згідно якого:
«Сигнали світлофора мають такі значення: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоні миготливі сигнали забороняють рух», та п. 8.10 ПДР України, згідно якого: «У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.69, якщо їх. немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів», продовжив рух прямо через два світлофорні об?єкти, на яких горіли червоні сигнали світлофора, допустив зіткнення з автомобілем «Daewoo Lanos», р.н. НОМЕР_2 (на чорному фоні), під керуванням водія ОСОБА_6 , який на зелений сигнал світлофора, виїжджав з вул. Уманської на проспект Повітряних Сил, маючи намір здійснити поворот ліворуч в напрямку проспекту Берестейського в м. Києві.
Внаслідок зіткнення ОСОБА_6 заподіяно середньої тяжкості тілесне ушкодження, згідно висновку судово-медичної експертизи № 042-2125-2024 від 26.12.2024.
Таким чином, між дорожньо-транспортною пригодою від 20.11.2024 та заподіянням тілесних ушкоджень ОСОБА_6 є прямий причинно-наслідковий зв?язок.
Порушення водієм транспортного засобу марки «HYUNDAI Sonata» н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_4 вимог пунктів 8.7.3.(e); 8.10 Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв?язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України. 
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив факт порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, за обставин, викладених в обвинувальному акті. Зокрема, пояснив, що 20.11.2024, керуючи транспортним засобом «HYUNDAI Sonata», державний номерний знак НОМЕР_1 , проїхав на заборонений (червоний) сигнал світлофора. Автомобіль «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_4 , він побачив запізно, однак вважав, що водій цього транспортного засобу його пропускає, оскільки він дуже поспішав на вокзал, у зв`язку з чим допустив зіткнення із зазначеним транспортним засобом. При цьому обвинувачений зазначив, що на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у тверезому стані. Посвідчення водія має з 2018 року. Раніше потрапляв у дорожньо-транспортні пригоди, однак у всіх випадках питання вирішувались у порядку адміністративного провадження, і права керування транспортними засобами він ніколи не був позбавлений. Також повідомив, що не пам`ятає, у якій саме страховій компанії був застрахований транспортний засіб, однак про настання дорожньо-транспортної пригоди страхову компанію повідомив. Крім того, зазначив, що власником автомобіля є його друг, який намагався врегулювати ситуацію та відшкодувати потерпілому завдані збитки. Пояснив, що особисто до потерпілого в лікарню не приїжджав, однак намагався дізнатися номер його телефону з метою відшкодування завданої шкоди. Безпосередньо на місці ДТП вибачився перед потерпілим. У вчиненому щиро розкаюється, свою вину визнає в поновму обсязі та зазначає, що є інвалідом І групи. Проти задоволення позовних виомг потірплого заперчував, вказав, що не має змоги сплатити заявлену потерпілим суму морального відшкодування.
Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що 20.11.2024 року приблизно о 06 год 40 хв, керуючи службовим автомобілем «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_4 (на чорному фоні), рухався на дозволений зелений сигнал світлофора. У цей момент він помітив, що з лівого боку швидко наближається транспортний засіб, після чого відчув сильний удар у бік його автомобіля. У результаті дорожньо-транспортної пригоди він отримав складні тілесні ушкодження. Зазначив, що в день події алкогольних напоїв не вживав. Після дорожньо-транспортної пригоди проходив лікування у госпіталі. 22 листопада 2024 року йому було проведено операцію, після чого він перебував на стаціонарному лікуванні близько двох тижнів, а надалі проходив реабілітацію приблизно до 20.03.2025 року. Наразі продовжує перебувати під наглядом лікаря-травматолога та очікує проведення ще однієї операції, після якої також проходитиме реабілітацію. Зазначив, що лікування в госпіталі та реабілітація була безкоштовною, сокільки він являлється військовослужбовцем. Під час лікування в госпіталі, офіційно він знаходився у відпустці на оздоровлення, яка є оплачуваною. Також пояснив, що обвинувачений лише зв`язувався з ним, однак особисто до нього не приходив. Точну суму витрат на лікування він не пам`ятає та документів, які б підтверджували ці витрати, не має. Крім того, додав, що зазвичай харчується безкоштовно переважно на роботі, а відтак вважає, що він поніс додаткові витрати на харчування близько 1000-1500 грн. на день. Він одружений, його дружина не працює, а розмір його заробітної плати залишився таким самим. За власні кошти він купував лише знеболювальні препарати з власної ініціативи, оскільки лікар їх не призначав. Лікарські засоби він придбавав у грудні та січні. Після завершення реабілітації повернувся до роботи.
При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд, з урахуванням думки учасників судового провадження, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються і немає сумнівів у добровільності їх позиції, та обмежився лише допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, які характеризують його, як особу та матеріалів, що стосуються вирішення цивільного позову.
Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та наслідки їх не оспорювання. Сумнівів у добровільності та істинності їх позицій у суду немає. Крім того суд роз`яснив, що учасники судового розгляду будуть позбавлені права оспорювати в апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які в судовому засіданні не досліджувались, і які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження 
Кваліфіковані дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно за ч.1 ст.286 КК України.
Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки, вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, що належить до категорії нетяжких злочинів, обставини вчиненого злочину, що в результаті його дій тяжких наслідків не настало, а також дані про особу обвинуваченого:
- раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є військовослужбовцем, особою з інвалідністю І групи;
- обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 : щире каяття; 
- обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
Враховуючи обставини справи та дані про особу ОСОБА_4 , наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.1 ст.286 КК України у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами.
Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 , суд виходить з наступного.
Потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з ПрАТ СК «Інтер-Поліс» та Моторного (транспортного) страхового бюро України на його користь матеріальної шкоди у розмірі 70 000 грн, а також витрат на правничу допомогу у розмірі 30 000 грн. Крім того, позивач просить стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_9 на його користь моральну шкоду у розмірі 150 000 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 не була застрахована, відповідний страховий поліс відсутній. Транспортний засіб, яким керував ОСОБА_4 , не перебуває на балансі Міністерства оборони України та Генерального штабу Сухопутних військ Збройних Сил України, а встановлені на ньому номерні знаки не відповідають реєстраційним документам та фактично були виготовлені без відповідних дозвільних документів за ініціативою ОСОБА_4 . Власником транспортного засобу, на якому ОСОБА_4 здійснив зіткнення, є ОСОБА_9 . Під час отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_6 виконував покладені на нього службові обов`язки, перебуваючи за кермом службового автомобіля. Згідно з первинною медичною документацією, яка лягла в основу висновку судово-медичної експертизи, у ОСОБА_6 були зафіксовані скарги на біль та патологічну рухливість у ділянці лівої ключиці, а також помірний біль у лівому стегні. Остаточний діагноз: закрита травма грудної клітки у вигляді перелому середньої третини тіла лівої ключиці зі зміщенням уламків. Потерпілому було проведено оперативне втручання, зокрема відкриту репозицію уламків із видаленням дрібних кісткових фрагментів, встановлення репозиційного гвинта та проведено металоостеосинтез пластиною і гвинтами, із забезпеченням гемостазу під час операції. Лікування ОСОБА_6 тривало значний проміжок часу як у стаціонарних, так і в амбулаторних умовах, що фактично унеможливлювало виконання ним службових обов`язків, наказів та розпоряджень. Це, окрім фізичних і моральних страждань, негативно вплинуло на його грошове забезпечення, оскільки під час вимушеного перебування на лікарняному розмір грошового забезпечення був зменшений. При цьому потерпілий зазначає, що жодних вибачень, проявів щирого каяття, співчуття чи пропозицій допомоги від ОСОБА_4 він не отримував. Крім того, порушення стану здоров`я внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 спричинило потерпілому значні душевні страждання, негативно вплинуло на його сімейні відносини з дружиною, яка була змушена хвилюватися за стан його здоров`я, позбавило його можливості повноцінно виконувати службові обов`язки та отримувати грошове забезпечення у повному обсязі, а також підірвало авторитет сумлінного водія, який дотримується ПДР. 
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_8 надала відзив на позовну заяву в якому вказала, що потерпілим ОСОБА_6 до письмових доказів позовної зави не надано відповідних доказів понесення останнім матеріальних збитків (чеки, квитанції, тощо), в зв`язку з чим на її переконання вимоги цивільного позову щодо відшкодування спричиненої матеріальної шкоди є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Щодо відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_4 вважає, що відшкодуванню потерпілому підлягає моральна шкода, завдана в результаті ДТП у розмірі 5 000 гривень. Зазначений розмір відшкодування є не більш, ніж достатнім для розумного задоволення позовних вимог потерпілого щодо відшкодування моральної шкоди і не призводить до його збагачення. 
ОСОБА_9 подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що вимоги про стягнення з нього моральної шкоди є безпідставними та необґрунтованими. Вказує, що потерпілий повинен надати належні та допустимі докази, які підтверджують факт завдання шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, розмір такої шкоди, а також докази того, що саме відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана її відшкодувати. Крім того, ОСОБА_9 зазначає, що його дії чи бездіяльність не визнані протиправними щодо потерпілого та не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з будь-якими негативними наслідками для ОСОБА_6 . З огляду на викладене, ОСОБА_9 вважає, що правові підстави для задоволення позовних вимог щодо нього відсутні, у зв`язку з чим просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог до нього в повному обсязі.
Представник ПрАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс» ОСОБА_10 надав до суду відзив на вимоги позовної заяви, в якому вказав, що відповідно до п.2 ст.1187 та п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, в дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 20.11.2024 за участю транспортного засобу «HYUNDAI Sonata», державний номерний знак НОМЕР_1 та транспортного засобу «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_4 має нести відповідальність винна особа в дорожньо-транспортній пригоді. Більш того, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦК України, всупереч вказаному ОСОБА_6 не надано жодного чеку для підтвердження витрат пов`язаних зі шкодою здоров`ю, а тільки чек витрат на правовому допомогу, з вказаного вбачається, що на теперішній час ОСОБА_6 не поніс витрат пов`язаних з ДТП. 
Представник Моторно (транспортного) страхового бюро України ОСОБА_11 надав до суду відзив на вимоги позовної заяви, в якому вказав, що в дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 20.11.2024 за участі транспортного засобу Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_4 та транспортного засобу «HYUNDAI Sonata», державний номерний знак НОМЕР_1 має нести відповідальність винна особа в ДТП - ОСОБА_4 . Згідно Витягу з Централізованої бази даних МТСБУ, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 , як володільця транспортного засобу на момент вказаної дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ СК «Інтер-Поліс» за полісом 218369138. Законодавець поклав обов`язок з відшкодування шкоди за страховика, який не може виконати свої зобов`язання на МТСБУ тільки у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, у зв`язку з чим відшкодовувати шкоду нанесену в цій ДТП зобов`язана винна особа - ОСОБА_4 та/або ПрАТ СК «Інтер-Поліс» за наявності законних підставі. Моторне (транспортне) страхове бюро України є неналежним відповідачем у цій справі, тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 на його переконання слід відмовити. 
Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами кримінального провадження, дорожньо-транспортна пригода, що сталася 20.11.2024, відбулася з вини ОСОБА_4 , який керував транспортним засобом «HYUNDAI Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 та допустив порушення вимог Правил дорожнього руху України, що перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та заподіянням шкоди потерпілому.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що внаслідок вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесне ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки - перелому середньої третини тіла лівої ключиці зі зміщенням уламків, що за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я понад 21 день, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 042-2125-2024 від 26.12.2024.
Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова (регламентна) виплата у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілою фізичною особою здійснюється страховиком, а у випадках, передбачених частиною першою і пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ, у розмірі суми втрачених (неотриманих) доходів за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я період втрати працездатності.
Разом із тим відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
До цивільного позову потерпілим ОСОБА_6 не надано жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували фактичне понесення ним витрат, пов`язаних із лікуванням чи реабілітацією, зокрема чеків, квитанцій, рахунків або інших документів, що підтверджують розмір матеріальної шкоди.
Навпаки, під час допиту у судовому засіданні потерпілий пояснив, що лікування здійснювалося у військовому госпіталі, а витрати на стаціонарне лікування та медичне забезпечення ним особисто не неслися. Також він зазначив, що самостійно придбавав лише знеболювальні лікарські засоби, однак жодних підтверджуючих документів щодо таких витрат не зберіг.
За таких обставин суд позбавлений можливості встановити як сам факт понесення матеріальних витрат, так відповідність розміру таких заявленій позивачем суми .
Пунктом 24.1 статті 24 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого в закладах охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Отже, для отримання страхового відшкодування потерпіла особа має надати не тільки платіжні документи, що засвідчують купівлю лікарських засобів чи інші витрати, а й документи, що підтверджують необхідність їх придбання (витяг з історії хвороби, рецепти на ліки тощо), тобто довести наявність причинно-наслідкового зв`язку між ДТП та лікуванням.
Вказане узгоджується з висновками, викладеними у постановах Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 20 березня 2024 року (справа № 629/140/23, провадження № 51-5763км23; справа № 740/4018/22, провадження № 5626км23) та від 17 серпня 2023 року (справа № 715/723/21, провадження № 51-3764км22).
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що внаслідок вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК, потерпілому ОСОБА_6 були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження.
При цьому потерпілим не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували фактичне понесення ним витрат на лікування, придбання лікарських засобів чи інших медичних препаратів у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями та відповідно до медичних призначень, зокрема чеків, квитанцій, рахунків або інших платіжних документів.
Крім того, відповідно до ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснює відшкодування шкоди лише у випадках, прямо передбачених законом, зокрема якщо страховик визнаний банкрутом або ліквідований, або якщо цивільно-правова відповідальність винної особи не була застрахована.
Разом з тим з наданого МТСБУ витягу з централізованої бази даних вбачається, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу була застрахована у ПрАТ СК «Інтер-Поліс» за полісом № 218369138, а відомостей про визнання страховика банкрутом або його ліквідацію матеріали справи не містять.
Таким чином, враховуючи відсутність належних доказів понесення потерпілим матеріальних витрат, а також відсутність передбачених законом підстав для покладення обов`язку відшкодування на Моторне (транспортне) страхове бюро України, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_6 до ПрАТ СК «Інтер-Поліс» та МТСБУ про відшкодування матеріальної щкоди є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні цивільного позову потерпілого до ПрАТ СК «Інтер-Поліс» та Моторного (транспортного) страхового бюро України судом відмовлено, підстав для покладення на зазначених осіб обов`язку відшкодовувати витрати на професійну правничу допомогу не вбачається.
Разом з тим, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно з ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Згідно вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.1995 року, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з рахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Як встановлено судом, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 ККУкраїни, вина обвинуваченого в скоєнні ДТП, яке потягло спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень, причинний зв`язок між заподіяною шкодою та протиправною поведінкою доведені вищезазначеними доказами, які підтверджують обставини вчиненого кримінального правопорушення.
При цьому, власником транспортного засобу «HYUNDAI Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_9 . Водночас на момент дорожньо-транспортної пригоди вказаним транспортним засобом фактично керував ОСОБА_4 , який під час керування допустив порушення вимог Правил дорожнього руху України, що і призвело до настання дорожньо-транспортної пригоди.
Так, суд погоджується із доводами потерпілого ОСОБА_6 про те, що внаслідок дорожньо - транспортної пригоди йому була завдана моральна шкода у зв`язку із спричиненням моральних та фізичних страждань, оскільки в результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий отримав тілесні ушкодження, що потягло за собою фізичний біль, втрату працездатності та душевні хвилювання, змінило його звичайний ритм життя та потребувало хірургічних втручань, а також, тривалої реабілітації. 
У відповідності з ч.4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Проте, суд одночасно враховує й те, що в діях обвинуваченого не було умислу на спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень, кримінальне правопорушення скоєно з необережності.
Виходячи із зазначених положень закону та обставин справи, характеру, глибини та тривалості душевних, емоційних, фізичних і моральних страждань, які переніс потерпілий у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями від незаконних дій ОСОБА_4 , тривалості лікування, його психоемоційних переживань, понесених внаслідок отримання тілесних ушкоджень, тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, часу та зусиль направлених для їх відновлення, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди у сумі 150 000 грн є завищеним. З урахуванням характеру правопорушення, ступеня вини обвинуваченого, характеру отриманих тілесних ушкоджень, тривалості лікування, а також вимог розумності та справедливості, суд вважає за необхідне частково задовольнити цивільний позов та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 15 000 грн. та з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 1000 грн.
Саме такий розмір моральної шкоди, на думку суду, відповідатиме засадам розумності, виваженості та справедливості, конкретним обставинам справи, є співрозмірною та компенсує потерпілому завдану моральну шкоду.
Така позиція суду повністю узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 10 грудня 2019 року по справі № 175/4256/18 (провадження №51-1171км21).
Таким чином, цивільний позов підлягає частковому задоволенню - у частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральної шкоди у розмірі 15 000 грн. 00 коп. та з ОСОБА_9 , як власника джерела підвищеної небезпеки, автомобіля «HYUNDAI Sonata» н.з. НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_6 моральної шкоди у розмірі 1000 грн. 00 коп.
Враховуючи те, що відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід не застосовувався, а сторона обвинувачення не заявляла клопотання про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу, тому суд не вбачає підстав для його обрання до набрання вироком законної сили.
Долю речових доказів, вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Відповідно до ст. 124 КПК України, з ОСОБА_4 підлягають стягненню на користь держави витрати на залучення експерта в даному кримінальному провадженні.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28.11.2024 відповідно до ч.4 ст.174 КПК України підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 370, 374, 376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу, в розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на один рік. 
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не застосовувався.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс», Моторного (транспортного) страхового бюро Українипро відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 1000 (одну тисячу) грн. 00 коп.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
В стягненні з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс», Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , витрат на правничу допомогу - відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на залучення експерта за проведення судової авто технічної експертизи № СЕ-19/111-24/74141-ІТ від 23.12.2024 у розмірі 3183 (три тисячі сто вісімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28.11.2024 року на транспортний засіб марки «HYUNDAI Sonata» н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2015 року випуску, кузов № НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_9 2- скасувати.
Речові докази:
- медичну картку стаціонарного хворого № 16082 із НАМКЦ «Головний військовий госпіталь» на ім`я ОСОБА_6 (на 33 арк.) - повернути володільцю НАМКЦ «Головний військовий госпіталь»; 
- оптичний носій інформації (диск для лазерних систем зчитування) «DVD-R Verbatim» диск, який містить 1 відеофайл «10.10.135.11_пер_79_Повітрофлотський Жилянська_О_20241120063959_to_20241120064511» - зберігати при матеріалах кримінального провадження № 12024100090003314 від 20.11.2024, які знаходяться у прокурора; 
- транспортний засіб, автомобіль марки «HYUNDAI Sonata» н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Хоткевича, 20-б - повернути власнику ОСОБА_9 .
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, і його копія після проголошення негайно вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1