Справа № 454/2099/22	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2026 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:
головуючого - судді Веремчук О. А. ,
за участю секретаря Баран О.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, 
в с т а н о в и в:

Позивач звернулася в суд з даним позовом та просить стягнути з відповідача у її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дітьми повноліття; стягнути з відповідача в її користь заборгованість зі сплати аліментів за період з 01.07.2022р. по 11.08.2022в. в розмірі 1/3 частини заробітку та стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку щомісячно та до досягнення дочкою ОСОБА_3 трьох річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Свої вимоги мотивує тим, що перебуває зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання сторони мають спільних дітей: дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають із позивачкою та перебувають на її утриманні. 
Обов`язок по утриманню дітей покладений на обох батьків, а діти проживають із позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно кошти на дітей не надає, тому посилаючись на норми Сімейного кодексу України позивач змушена стягувати аліменти в судовому порядку.
Зазначає, що перебуває у відпустці по догляду за меншою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та отримує лише допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трьох річного віку, інших доходів не має.
Відповідач перебуває за кордоном у Чеській Республіці, де отримує стабільний заробіток (дохід) та має можливість забезпечувати дітей та позивачку.
Крім цього, з метою забезпечення дітей, вона з відповідачем у травні 2022р. домовились про добровільну сплату коштів на утриманні дітей. З травня 2022р. відповідач зобов`язувався щомісячно надавати певну суму коштів на отримання дітей. Однак відповідач лише раз здійснив переказ коштів – 24.06.2022р. Після цього ухиляється від виконання свого обов`язку по утриманню дочок. Тому виникла заборгованість зі сплати аліментів з 01.07.2022р. по 11.08.2022р. 
Позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.
Відповідач в судове засідання не прибув, відзив на позов не надав.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшовнаступних висновків.
Судом встановлено, що за час спільного проживання у сторін народился двоє дочок: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчать свідоцтва про народження.
Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначені ч.3 ст. 181 СК України, яка вказує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).
Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ст.183 СК України, якщо платник аліментів має сталий дохід, частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. 
Також, при визначенні розміру аліментів, суд враховує ч.2 ст.182 СК України, згідно якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 (шести) років; дітей віком від 6 (шести) до 18 (вісімнадцяти) років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.
Враховуючи, що обов`язок утримувати дітей покладено на обох батьків, а у даній ситуації діти проживають з позивачем і тому на неї покладено більший обсяг обов`язків по їх утриманню ніж на відповідача, що ставить сторони у нерівні умови. При цьому, судом враховується той факт, що відповідач працездатний, доказів того, що він має на утриманні інших осіб, на яких сплачує аліменти суду не надані, тому, суд дійшов висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу дітям в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття.
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 
Разом з цим, відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка – батька дитини до досягнення дитиною трьох років. 
Згідно ч.4 ст.84 СК України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та 
незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. 
В судовому засіданні установлено, що відповідач працює, крім спільних дітей з позивачкою, інших утриманців немає.
Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу дружині, яку слід стягувати в розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.
Щодо вимог про стягнення аліментів за минулий час за період, то суд зазначає наступне.
Відповідно до часини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до частини другої статті 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.
Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії.
Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.
За загальним правилом, визначеними Сімейним Кодексом України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів.
Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтвердженні офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, сформованої в постанові від 18 травня 2020 року у справі №215/5867/17 аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести такі обставини як вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від надання утримання дитині.
На підтвердження факту ухилення відповідача від виконання обов`язку по утриманню дітей за минулий період позивач надала копію заявки на отримання готівки та квитанцію про отримання коштів через «Western Union» . Разом з тим, факту ухилення від сплати аліментів не встановлено, оскільки в наданих копіях немає зазначено призначення переказу коштів. З позовом про стягнення аліментів позивач звернулася до суду у серпня 2022року, при цьому у позовній заяві зазначає, що з травня 2022 року відповідач, один раз у червні надав допомогу, однак у липні відмовився надавати допомогу на утримання сина не надає. Матеріали справи не містять належних доказів, що відповідач ухилявся від обов`язку утримувати дітей, а також доказів неможливості звернення до суду з позовом про стягнення аліментів.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Частиною першою статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Таким чином, аліменти підлягають стягненню з дня пред`явлення позивачем до суду позову, а саме з 12.08.2022 року.
Разом з цим, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд, 

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на дочок: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.08.2022 року і до досягнення дітьми повноліття.
Стягувати із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 утримання в розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 12.08.2022 року і до досягнення дитиною - дочкою, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 трирічного віку, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 користь держави 992 (дев`ятсот дев`яносто два) грн. 40коп. судового збору.
Дане рішення в частині сплати аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах сплати аліментів за один місяць.
Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 місце проживання: с.Кваси, Рахівського району Закарпатської області. 

Головуючий: О. А. Веремчук