МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 березня 2026 р.  	№ 400/7719/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	
до 	Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008 	
про	визнання протиправним та скасування рішення від 20.06.2024 року № 056650009637; зобов`язання вчинити певні дії, 	
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду з позовом, в якому просить суд : 1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 20.06.2024 № 056650009637 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити ОСОБА_1 , з 11.06.2025 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пільгового стажу згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 13 Закону України «Про пенсійне страхування» (в редакції, визначеній пунктом 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020) у зв`язку з досягненням пенсійного віку 50 років при наявності страхового стажу більше 20 років, в тому числі пільгового стажу за Списком № 2 більше 10 років, зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи: з 26.03.1992 по 04.02.1993, з 04.02.1993 по 27.07.2000, 24.10.2008 по 20.03.2009, з 20.03.2009 по 09.09.2024.
В обгрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що 11.06.2025 звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 056650009637 від 20.06.2025 їй було відмовлено у призначення пільгової пенсії з підстав недосягнення пенсійного віку та відсутності пільгового стажу роботи. При цьому, відповідач протиправно не врахував до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 26.03.1992 по 04.02.1993, з 04.02.1993 по 27.07.2000, з 24.10.2008 по 20.03.2009, З 20.03.2009 по 09.09.2024. Крім того, відповідачем не врахована рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України статтю 13, частину 2 ст. 14, пункти б-г ст. 54 Закону України "про пенсійне забезпечення" зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII. З урахуванням цього рішення, пенсію на пільгових умовах мають право працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці - за Списком №2, жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Відповідач позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. В письмовому відзиві зазначив, що 11.06.2025 позивач звернулась із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за результатами розгляду якої прийнято рішення від 20.06.2025 №056650009637 про відмову4 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу в шкідливих та важких умовах праці та недосягненням пенсійного віку. На час звернення до Пенсійного фонду позивачка досягла віку - 51 р. 09 місяців, страховий стаж - 34 роки 02 місяці 05 днів, пільговий стаж - 01 рік 09 місяців 12 днів. Пунктом 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. На час звернення до Пенсійного фонду позивачка досягла віку - 51 р. 09 місяців, страховий стаж - 34 роки 02 місяці 05 днів, пільговий стаж - 01 рік 09 місяців 12 днів, що є не достатнім для призначення пенсії на пільгових умовах. При цьому, до пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи протягом січня 2011 року- червня 2016 року, за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб про спеціальний трудовий стаж, оскільки відсутні накази про результати атестації робочих місць за умовами праці. Враховуючи зазначене, рішення від 20.06.2025 №056650009637 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є правомірним, прийнятим у межах , у спосіб та у відповідності до чинного законодавства, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову. Суд розглянув справу 11.03.2026 в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін в порядку, передбаченому ст.263 КАС України, на підставі наявних матеріалів справи.
Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 11.06.2025 звернулась до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 056650009637 від 20.06.2025 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу в шкідливих та важких умовах правці та недосягненням пенсійного віку. 
У рішенні № 056650009637 від 20.06.2025 встановлено вік позивачки на час звернення до Пенсійного фонду - 51 рік 09 місяців, страховий стаж - 34 роки 2 місяці 5 днів, пільговий стаж роботи за Списком № 2 - 1 рік 9 місяців 12 днів. При цьому, до пільгового стажу позивача було враховано не всі періоди роботи, а саме не враховано період січня 2011 року - червня 2016 року, за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб про спеціальний трудовий стаж, оскільки відсутні накази про результати атестації робочих місць за умовами праці.
Не погоджуючись з цим, позивачка звернулась до суду. 

Стаття 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначає, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. 
Відповідно до ч.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
З урахуванням наведеним норм, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058 визначальними є відповідність заявника трьом критеріям : 1) досягнення віку - 55 років; 2) наявність страхового стажу не менше 25 років (для жінок); 3) наявність стажу на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 не менше 10 років (для жінок).

1. Згідно рішення Головного управління ПФУ в Миколаївській області від 20.06.2025 №056650009637 у позивачки наявний страховий стаж - 34 роки 02 місяці 05 днів, що є достатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

2. Щодо досягнення пенсійного віку, то суд виходить з наступного.
Згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі -Закон № 1788-XII) в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон № 213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. 
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (далі - Закон № 213-VІІІ), який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.
3 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII, яким Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнено розділом XIV-1, який передусім, у контексті предмету спору, містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Також зазначена норма передбачає зміст ідентичний пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції Закону України від 2 березня 2015 року № 213-VIII щодо підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах.
Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року у справі N 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року N 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII (пункт 1 Рішення N 1-р/2020). 
Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.
Так, згідно пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 за №213-VIII.
Пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 встановлено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 за № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам".
При цьому, Конституційний Суд в пункті 4.1 Рішення №1-р/2020 від 23.01.2020 зазначив, що статтею 13 Закону №1788 до внесення змін Законом №213 було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.
У статті 13 Закону №1788 до внесення змін Законом №213 було встановлено такий пенсійний вік: у пункті "а" для чоловіків - 50 років, для жінок - 45 років; у пунктах "б"-"з" для чоловіків - 55 років, для жінок - 50 років.
За вказаних обставин, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах: необхідний вік та стаж роботи, має застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020, та виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України. Таке застосування судом вищевказаних норм права усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.
Верховний Суд у рішенні від 21.04.21 у зразковій справі №360/3611/20 дійшов висновку, що до категорії осіб, на яких поширюється дія Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, і відповідно мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за положеннями Закону № 1788-ХІІ після 23.01.2020 (набрання чинності Рішення КСУ № 1-р/2020) належать особи, які працювали до 01.04.2015, були зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, мали стаж роботи, визначений статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до 01.04.2015, та досягли віку, визначеного цією статтею, на момент звернення до Пенсійного фонду за призначенням пенсії.
Також у вказаному рішенні колегія суддів дійшла висновку, що пункт 2 частини другої статті 114, абзаци 2, 3 пункту 2 розділу XV Закону № 1058-IV за змістом і правовою природою є такими, що не відповідають Конституції України, тому Суд вирішує справу без застосування цих норм, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії з урахуванням юридичної позиції, викладеної в Рішенні Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020.
За приписами ч. 3 ст. 291 КАС України, суд, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
Отже, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Таким чином, оскільки позивачка на час звернення до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії досягла 51 року, то з урахуванням наведених висновків, вона досягла віку для призначення пільгової пенсії відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058.

3. Щодо наявності стажу на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2.
Згідно ст.62 Закону України “Про пенсійне забезпечення” основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно “Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній”, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Отже у разі, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати уточнюючі довідки.
В трудовій книжці позивачки серії НОМЕР_1 від 29.04.1991 наявні наступні записи про трудову діяльність позивачки:
- з 26.03.1992 по 04.02.1993 - зварник на машинах контактного зварювання 2 розряду Красноармійський завод «Електродвигун» (запис № 3);
- з 04.02.1993 по 27.07.2000 - зварник на машинах контактного зварювання 3 розряду Красноармійський завод «Електродвигун» (АТ «Завод «Електродвигун») (запис № 4, 5);
- з 24.10.2008 по 20.03.2009 - учнем машиніста підйомних машин у ВАТ «Шахтоуправляння «Покровське» (ПАТ «Шахтоуправління «Покровське») (запис № 15);
- з 20.03.2009 по 09.09.2024 - машиністом підйомних машин ВАТ «Шахтоуправляння «Покровське» (ПАТ «Шахтоуправління «Покровське») (запис № 16).
Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36, (чинними на час періоду, який позивач просить зарахувати) розділом ХХХІІІ «Загальні професії» передбачені: електрогазозварники ручного зварювання, електрозварники на автоматичних та напівавтоматичних машинах, зайняті зварюванням у середовищі вуглекислого газу, на работах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, а також напівавтоматичних машинах.
Відповідно до єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Держкомпраці, професія зварника не визначена як окрема, є загальним поняттям професії, яка об`єднує електрозварювальнитка ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних і автоматичних машинах.
Таким чином професія зварника є тотожною професії електрозварника, газоелектроварника та робота на якій є підставою для зарахування до спеціального стажу за Списком №2.
Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36, та затвердженим постановою КМУ №461 від 24.06.2016" передбачена професія "машиніст підіймайних машин" (Розділ І "Гірничі роботи" 
Відповідачем не зараховано наведені вище періоди роботи до пільгового стажу, в зв`язку з відсутністю даних про результати атестації робочих місць за умовами праці та відсутністю первинних документів, які підтверджують пільговий характер роботи повний робочий день. Запис в трудовій книжці підтверджує лише трудовий стаж позивача, а не пільговий. Враховуючи відсутність записів про пільговий характер виконуваної позивачем роботи у трудовій книжці, єдиним документом, на переконання відповідача, який би підтверджував факт того, що позивач у вказані періоди працював на роботах із шкідливими умовами праці повний робочий день могла б бути уточнююча довідка оформлена відповідно до Порядку №637, яка не була надана.
Верховним Судом у постановах від 31.07.2018 по адміністративній №415/760/17 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/75631775), 31.07.2018 по адміністративній справі № 486/1080/16-а (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/75631557), від 31.07.2018 по адміністративній справі № 235/1112/17 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/75631571) висловлена правова позиція, про достатність підтвердження страхового стажу на посадах за Списком №1, 2 саме записами у трудовій книжці.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Також, суд враховує відсутність вини позивача та неможливість надати повний об`єм необхідних для реалізації його прав документів та повноти записів у наявних підтверджуючих пільговий стаж документах з огляду на те, що обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб. Крім цього, згідно вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі № 159/4178/16-а та від 10 жовтня 2019 року у справі № 234/4585/17.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та Методичними рекомендаціями.
Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.
Отже, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.
Тому, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах.
Отже, не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року по справі № 520/15025/16-а.
Отже, позивачка надала відповідачу трудову книжку, яка містить записи про роботу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2, що у сукупності з іншими поданими позивачем документами свідчить про те, що періоди роботи позивача 26.03.1992 по 04.02.1993, з 04.02.1993 по 27.07.2000, з 24.10.2008 по 20.03.2009, з 20.03.2009 по 09.09.2024 підлягає зарахуванню до стажу роботи позивача на роботах із важкими та шкідливими умовами праці за Списком № 2.
На момент звернення позивачки до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивачу виповнилось 51 рік, страховий стаж становить 34 роки 2 місяці 05 днів, а пільговий, з урахуванням висновків суду, - складає 24 роки 2 місяці 20 днів, що є достатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
За таких обставин, суд для захисту прав позивача, керуючись п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, вважає за необхідне визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, зобов`язати відповідача зарахувати до стажу роботи на роботах із важкими та шкідливими умовами праці за Списком № 2 періоди роботи позивача 26.03.1992 по 04.02.1993, з 04.02.1993 по 27.07.2000, з 24.10.2008 по 20.03.2009, з 20.03.2009 по 09.09.2024 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058.
Позов задовольнити повністю
Сума сплаченого позивачкою судового збору в розмірі 968,96 гривень підлягає відшкодуванню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 263 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008 13844159) задовольнити повністю. 
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №056650009637 від 20.06.2025 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, Миколаїв, 54008, код ЄДРПОУ 13844159) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до пільгового стажу за Списком №2 період роботи з 26.03.1992 по 04.02.1993, з 04.02.1993 по 27.07.2000, з 24.10.2008 по 20.03.2009, з 20.03.2009 по 09.09.2024 року, та призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 11.06.2025 року.
4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008 13844159) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 968,96 (дев`ятсот шістдесят вісім грн дев`яносто шість коп) гривень.
5. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко   

Рішення складено в повному обсязі 11.03.2026