ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" квітня 2026 р. м. Київ 
Справа № 911/3705/25 
Господарський суд Київської області у складі:
судді Ейвазової А.Р., 
за участі секретаря судового засідання Стаднік Є.О., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ойл-Трейд», ОСОБА_1 про стягнення 1 198 234,81грн, за участі представників від:

позивача – не з`явилися;
відповідача 1 – не з`явилися;
відповідача 2 – не з`явилися

ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі – позивач, АТ «Акцент-Банк») звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ойл-Трейд» (далі - відповідач 1, ТОВ «Компанія «Ойл-Трейд»), ОСОБА_1 (далі – відповідач 2, ОСОБА_1 ) та просить стягнути солідарно з відповідачів 1 198 234,81грн, з яких: 999 999,98грн - основний борг; 53 164,86грн – борг за процентами за період з 14.03.2025 по 10.11.2025; 54 069,97грн – борг за процентами за період з 16.04.2025 по 10.11.2025; 91 000грн – штраф.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається, на не виконання ТОВ «Компанія «Ойл-Трейд» зобов`язань за кредитним договором від 08.01.2025 №N50.41.0000000129 щодо повернення кредиту та сплати процентів, за виконання яких відповідачем 1 поручився відповідач 2 – ОСОБА_1 на підставі договору поруки від 08.01.2025 №N70.41.0000000150. При цьому, відповідач 2 на вимогу не виконав відповідних зобов`язань за відповідача 1 (а.с.1-6).
Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.12.2025 судом відкрито провадження у справі за відповідним позовом, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання на 14.01.2026 о 14:00, визнано явку сторін обов`язковою, а також встановлено строк відповідачам для подання відзиву на позов (а.с.106-108).
Зазначена ухвала доставлена до електронних кабінетів позивача та відповідача 1, що підтверджується довідками про доставку електронного листа: 15.12.2025 о 13:14 – позивачу; 15.12.2025 о 13:17 - відповідачу 1 (а.с.110-111).
Як визначено ч.11 ст.242 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України), у разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Відповідачу 2 – ОСОБА_1 , яка не має зареєстрованого електронного кабінету, копію вказаної ухвали направлено рекомендованим поштовим відправлення №R067058521822, яке вручено 27.12.2025, що підтверджується повідомленням про вручення такого відправлення (а.с.112)
Ухвала суду, як вбачається із змісту п.1 ч.1 ст.232 ГПК України, є видом судового рішення.
В силу п.п.2, 3 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.
Таким чином, відповідна ухвала вважається врученою: позивачу та відповідачу 1 - 15.12.2025; відповідачу 2 – 27.12.2025.
14.01.2026 судове засідання не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді Ейвазової А.Р. на лікарняному.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.01.2026 призначено підготовче засідання на 28.01.2026 о 15:30 (а.с.113).
Зазначена ухвала доставлена до електронних кабінетів позивача та відповідача 1, що підтверджується довідками про доставку електронного листа: 20.01.2026 о 15:35 – позивачу; 20.01.2026 о 15:34 - відповідачу 1 (а.с.115-116).
Копія ухвали від 20.01.2026 направлена відповідачу 2 рекомендованим поштовим відправленням №R067084519259 (а.с.117-119), яке вручено такій особі 03.02.2026, що підтверджується повідомленням про вручення такого відправлення (а.с.127). 
Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.01.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.03.2026 о 16:00 (а.с.121-122).
Зазначена ухвала: доставлена до електронних кабінетів позивача та відповідача 1, що підтверджується довідками про доставку електронного листа: 04.02.2026 о 17:44 – позивачу; 04.02.2026 о 17:51 - відповідачу 1; відповідачу 2 вручена 06.03.2026, про що свідчить повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення №R067093953921 та інформація з офіційного сайту АТ «Укрпошта» (а.с.127-128). 
Відповідачі правом подати відзив на позов у встановлений судом строк не скористалися, заяв про продовження встановленого судом строку для подання відзиву не подавали.
Як установлено ч.1 ст.118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.
У судове засідання 02.03.2026 представники сторін не з`явилися; відповідачі заяв та клопотань не подавали. При цьому, у позовній заяві позивач просив, у разі неявки його представника, розглядати справу за його відсутності.
Дослідивши зібрані у справі докази, суд встановив наступні обставини.
08.01.2025 між АТ «Акцент-Банк» (далі – банк) та ТОВ «Компанія «Ойл-Трейд» (далі – позичальник) укладено кредитний договір №N50.41.0000000129 (далі – договір; а.с.12-17).
Відповідно до п.А1 договору визначено: вид кредиту - відновлювана кредитна лінія; в рамках відновлюваної кредитної лінії надаються грошові кошти (далі - кредит або транш) в розмірі та на умовах, передбачених договором; кредитні кошти надаються банком окремими частинами - траншами; сума запитуваного позичальником траншу не може перевищувати ліміт кредитної лінії, зазначений в п.А2 договору, зменшений на суму фактичної заборгованості позичальника за цим договором.
Ліміт договору, згідно п.А2 договору, складає 500 000грн.
Згідно п.А.3 договору: кредит надається на 24 місяці з дати укладення договору; згідно зі ст.ст.212, 651 ЦК України у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених договором, банк на свій розсуд, починаючи з 31-го дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови цього договору, встановивши інший термін повернення кредиту; при цьому банк направляє позичальнику письмове повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту; у випадку непогашення позичальником заборгованості за цим договором у термін, зазначений у повідомленні, уся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою; у випадку погашення заборгованості у період до закінчення 30 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, кінцевим терміном повернення кредиту є 06 січня 2027 р.
Кожен транш надається позичальнику на підставі поданої ним заяви (далі - заява) за формою, викладеною у додатку №1 до договору; позичальник здійснює погашення заборгованості за договором в повному обсязі через транзитний рахунок, зазначений у п.А.4 договору, до спливу зазначеного у заяві строку надання кредиту (до 30 днів, до 60 днів, до 90 днів чи до 180 днів відповідно) з моменту її виникнення за кожним окремим траншем (п.А.5 договору).
В силу п.п.А.6,А.7, А.10 договору: зобов`язання позичальника забезпечуються: договором поруки/застави майнових прав/іпотеки №N70.41.0000000150 від 08.01.2025; за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі: для траншів строком до 30 днів – 12,9%, строком до 60 днів 19,9%, строком до 90 днів - 22,9%, строком до 180 днів - 26,9% та є фіксованою процентною ставкою у вказаний період, у дату сплати процентів, якою є 25-е число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання кредитного договору; за видачу кожного траншу позичальник сплачує банку винагороду (комісію) в розмірі 0,90% від суми виданого траншу в межах ліміту, встановленого у п.А2 договору.
Як вбачається з п.1.1 договору: банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати позичальнику кредит згідно з п.А1 договору, з лімітом та на цілі, зазначені у п.А2 договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного у третьому абзаці п.2.1.2 договору, в обмін на зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені договором терміни; відновлювана кредитна лінія (далі – «кредит») надається банком для здійснення позичальником платежів, пов`язаних з його господарською діяльністю, шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника з подальшим перерахуванням на адресу одержувачів.
Відповідно до пп.2.2.1-2.2.4, 2.2.7, 2.2.14 п.2.2 договору на позичальника покладені наступні зобов`язання: використовувати кредит на цілі та у порядку, передбаченому п.1.1 договору; сплатити проценти за користування кредитом відповідно до п.п.4.1, 4.2, 4.3 договору; погашати заборгованість з оборотністю згідно з п.А.5 договору; повернути кредит у терміни, встановлені п.п.1.2, 2.2.17, 2.2.18, 2.3.2 договору; сплатити банку винагороду відповідно до п.4.4.4.11 договору; у період дії договору щомісячно направляти на поточний рахунок у банку обсяг надходжень від господарської діяльності на рівні, що становить не менше ніж 50% від суми встановленого ліміту, зазначеного в п.А2.
В силу пп. а пп.2.3.2 п.2.3 договору, у випадку, зокрема, порушення позичальником одного із зобов`язань, передбаченого умовами договору, у т.ч. порушення цільового використання кредиту, банк на свій розсуд має право змінити умови договору – зажадати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов`язань за цим договором у повному обсязі шляхом відправлення повідомлення; при цьому згідно зі ст.ст.212, 611, 651 ЦК України за зобов`язаннями, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються такими, що наступили, у зазначену у повідомленні дату; у цю дату позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим договором.
За користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно з п.п.1.2. 2.2.3, 2.2.4, 2.2.17, 2.2.18, 2.3.2, 2.4.1 договору позичальник сплачує проценти у розмірі, зазначеному у п.А.7 договору (п.4.1 договору).
Пунктами 4.8,4.9 договору визначено, що: розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється щоденно з дати списання коштів з позичкового рахунку до майбутньої дати сплати процентів та/або за період, який починається з попередньої дати сплати процентів до поточної дати сплати процентів; розрахунок процентів здійснюється до повного погашення заборгованості по кредиту на суму залишку заборгованості по кредиту; нарахування процентів здійснюється на дату сплати процентів, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів на рік; день повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів не враховується. 
Сторонами закріплено у п.п.5.2, 5.8 договору, що у випадку порушення позичальником: будь-якого із зобов`язань, передбачених п.п.2.2.8, 2.2.9, 2.2.13, 2.2.14, 4.7, 7.1 договору, банк має право нарахувати та застосувати штраф у розмірі 2% від суми отриманого кредиту за кожен випадок; термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення банку до судових органів, позичальник сплачує банку штраф, що розраховується за наступною формулою: 1 000,00 гривень + 5% від суми встановленого у п.А2 договору ліміту на цілі, відмінні від сплати страхових платежів та платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.
Договір вважається укладеним з моменту його підписання шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису усіма його сторонами в порядку, передбаченому Законами України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги»; договір набуває чинності з моменту надання позичальником розрахункових документів на використання кредиту у межах зазначених у них сум та діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов`язань сторонами за договором (п.п.6.1, 6.2 договору).
14.03.2025 сторонами укладено додаткову угоду б/н, якою збільшено ліміт договору до 1 000 000грн, виклавши п.А2 договору у новій редакції (а.с.18).
З метою забезпечення виконання зобов`язаннь за таким договором, 08.01.2025 між АТ «Акцент-Банк» (далі – кредитор) та ОСОБА_1 (далі – поручитель) укладено договір поруки №N70.41.0000000150 (далі – договір поруки, а.с.19-22).
Відповідно до п.1.1 договору поруки предметом договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ТОВ «Компанія «Ойл-Трейд» зобов`язань за кредитним договором №N50.41.0000000129 від 08 січня 2025 року.
Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків; згідно цього пункту поручитель відповідає перед кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності (п.1.2 договору поруки).
В силу пп.2.1.2 п.2.1 договору поруки передбачено, що у випадку невиконання боржником якого-небудь зобов`язання, передбаченого п.1.1 договору, кредитор має право направити поручителю вимогу із зазначенням невиконаного(их) зобов`язання(нь); ненаправлення кредитором вказаної вимоги не є перешкодою та не позбавляє права кредитора звернутися до суду з вимогою виконати взяті на себе поручителем зобов`язання або вимагати від поручителя виконання взятих на себе зобов`язань іншими способами; поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, незалежно від факту направлення чи ненаправлення кредитором поручителю передбаченої даним пунктом вимоги.
В п.5.1 договору поруки сторони домовилися збільшити встановлену законом позовну давність, дійшовши згоди, що до передбачених цим договором вимог кредитора до поручителя позовна давність встановлюється сторонами тривалість п`ятнадцять років.
До договору поруки сторонами 14.03.2025 укладено додаткову угоду б/н, якою збільшено поруку поручителя за лімітом кредиту до 1 000 000грн (а.с.23-24).
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Компанія «Ойл-Трейд» звернулося до позивача із заявами від 14.03.2025 та 16.04.2025 на видачу кредитних коштів на загальну суму 1 000 000грн - по 500 000грн кожна, з визначенням терміну траншу - до 90 днів (а.с.25-30).
Як встановлено судом, на виконання зобов`язань за кредитним договором, позивач перерахував відповідачу 1 - ТОВ «Компанія «Ойл-Трейд» кредит у розмірі 1 000 000грн, що підтверджується меморіальними ордерами, у яких у графі «призначення платежу» вказано: «перерахування коштів згідно з кредитним договором №№N50.41.0000000129/2 від 14/03/2025» та «перерахування коштів згідно з кредитним договором № №50.41.0000000129/3 від 16/04/2025», від: 14.03.2025 №TR.45096417.64154.64999, 16.04.2025 №TR.45792383.108495.64999, (а.с.35-36).
У зв`язку із невиконанням відповідачем 1 зобов`язань за договором, позивач направив відповідачу вимогу від 19.11.2025 б/н, у якій позивач вимагав від відповідачів погасити всю поточну заборгованість за кредитом у розмірі 1 147 234,81грн до 26.11.2026 (а.с.75-76).
На підтвердження направлення вказаної вимоги відповідачу 1 надано: поштову накладну №4907400215642, опис вкладення до відправлення, прийнятого за такою накладною та фіскальний чек від 19.11.2025 щодо оплати послуг з пересилання відправлення, а відповідачу 2 - поштову накладну №4907400215634; опис вкладення до відправлення, прийнятого за такою накладною та фіскальний чек від 19.11.2025 щодо оплати послуг з пересилання відправлення (а.с.86-89). 
Відповідно до виписки з особового рахунку за період з 14.03.2025 по 20.11.2025 відповідач 1 зобов`язання з повернення кредиту за траншами виконав частково, сплативши 0,02грн (а.с.39).
Предметом спору у даній справі є наявність у відповідачів солідарного обов`язку повернути кредит, сплатити проценти, а також застосування до них відповідальності, встановленої договором, за порушення відповідних зобов`язань.
Заявлені позивачем вимоги суд вважає частково обґрунтованими з наступних підстав.
Укладений між позивачем та відповідачем 1 договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст.ст.173, 174, ч.1 ст.175 ГК України (тут і надалі у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин).
Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ч.1 ст.175 ГК України.
Згідно ч.1 ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; при цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.
Так, як установлено ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зміст укладеного між позивачем та відповідачем 1 договору свідчить про те, що такий правочин за своєю правовою природою є кредитним договором.
Згідно ч.2 ст.345 ГК України: кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі; у кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як визначено ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Статтею 1046 ЦК України передбачено, що: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Як визначено ч.1 ст.1048 ЦК України: позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України; у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позик.
Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. При цьому, ч.3 цієї статті визначено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Як передбачено ч.ч.1-3 ст. 10561ЦК України: процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною; тип процентної ставки визначається кредитним договором; розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору; фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. 
Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Отже, враховуючи умови укладеного сторонами договору, відповідач 1 мав виконати зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати процентів у строки, встановлені п.п.А.5, А.7 договором, зокрема, відповідач 1 мав повернути кредит за першим траншем, наданим відповідно до заявки від 14.03.2025 на 90днів, у строк до 12.06.2025 (включно), а за другим траншем, наданим відповідно до заявки 16.04.2025, - до 15.07.2025 (включно).
Частиною 1 ст. 612 ЦК України установлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Таким чином, не виконавши зобов`язання в частині повернення кредиту, сплати процентів у встановлені договором строки, відповідач 1 допустив порушення зобов`язань за договором.
При цьому, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача щодо стягнення з відповідачів солідарно боргу з повернення кредиту та сплати процентів, з наступних підстав.
Частиною 1 ст.546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.
Згідно ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки: поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. При цьому, ч.2 цієї статті порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.
Частинами 1,2 ст.554 ЦК України визначено, що: у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Враховуючи положення наведених норм, умови договору поруки, зважаючи на факт порушення відповідачем 1 зобов`язань за кредитним договором від 08.01.2025 №N50.41.0000000129 щодо повернення кредитних коштів, наданих двома траншами відповідно до заявок від 14.03.2025, 16.04.2025, за виконання яких поручився відповідач 2, за договором поруки, яка не є припиненою, заявлені вимоги щодо стягнення основного боргу за кредитом солідарно з відповідачів є мотивованими.
При цьому, судом встановлено, що розмір процентів, зобов`язання по сплаті яких відповідачем 1 не виконано, позивачем визначено з урахуванням періоду користування кредитом, розміру процентної ставки, умов договору, а їх розрахунок є арифметично вірним, тому заявлені у відповідній частині вимоги щодо солідарного стягнення з відповідачів боргу за процентами є обґрунтованими.
За встановлених обставин, вимоги позивача про стягнення солідарно з відповідачів боргу за кредитом у розмірі 999 999,98грн та боргу за процентами за загальний період з 14.03.2025 по 10.11.2025 у розмірі 107 234,83грн є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Окрім того, позивач на підставі п.5.8 договору нарахував відповідачам штраф у розмірі 1 000грн (фіксована складова) та штраф у розмірі 50 000грн (змінна складова).
Заявлені у відповідній частині вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, враховуючи наступне.
В силу ч.1 ст.216, ч.1 ст.218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч. 2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. пеня (ч.1 ст.230 ГК України).
Відповідно до ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Як установлено п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Згідно ч.2 ст.549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
У даній справі судом встановлено, що відповідач 1 допустив порушення зобов`язань, у зв`язку з чим позивач набув права нарахувати штраф у розмірі 1000грн +5% від суми кредитного ліміту за прострочення встановлених термінів платежу більше ніж на 30 днів, що спричинило звернення до суду.
Однак, п.18 розділу Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Таким пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України №2102-IX від 24.02.2022 з 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 днів, який неодноразово продовжувався та діє по теперішній час.
Отже, оскільки нарахування штрафів за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором здійснено кредитором у період дії воєнного стану, сума такого штрафу підлягала списанню позивачем на підставі п.18 розділу Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України.
Отже, у задоволенні позову в частині стягнення 1 000грн штрафу (фіксована складова) та 50 000грн штрафу (змінна складова) суд відмовляє.
Водночас, підлягають задоволенню вимоги про стягнення з відповідачів штрафу, передбаченого п.5.2 договору за порушення відповідачем 1 зобов`язання, визначеного пп.2.2.14 п.2.2 договору, оскільки зобов`язання ТОВ «Компанія «Ойл-Трейд» щодо внесенням на поточний рахунок банку надходжень від господарської діяльності на рівні, що становить не менше ніж 50% не є грошовим, так як таке зобов`язання передбачає обов`язок відповідача 1 вчинити певні дії – перевести з інших власних рахунків на свій же рахунок, відкритий у позивача, грошових коштів у визначеному договором розмірі, отриманих від господарської діяльності. Так, відповідні грошові кошти, які переводяться з одного рахунку відповідача на інший рахунок відповідача залишаються його власністю. Отже, враховуючи, що зобов`язання не є грошовим, положення п.18 розділу Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України не поширюється на відповідні відносини сторін.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд встановив, що він є арифметично правильним, а відтак, приймаючи до уваги відсутність доказів вчинення відповідачем 1 дій, передбачених п.2.2.14 п.2.2. договору, що свідчить про порушення відповідного зобов`язання, що відповідачами не спростовано, а, отже, і виникнення у позивача права на застосування передбаченої договором відповідальності, яку солідарно несе відповідач 2 згідно з п.1.2 договору поруки, вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів штрафу у розмірі 40 000грн, який нарахований за вересень-жовтень 2025 року, є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, витрати на оплату позову судовим збором у розмірі 14 378,82грн, понесені позивачем, підлягають частковому відшкодуванню йому за рахунок відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 13 766,82грн /(999 999,98+107 234,83+40 000):100*1,5*0,8/, а саме по 6883,41грн з кожного.
У поданій позовній заяві позивач вказував, що орієнтовний (попередній) розмір витрат на правничу допомогу складає 15 000 (а.с.4, зворот), які він очікує понести, однак, остаточного розрахунку відповідних витрат, з наведенням опису робіт, які виконані адвокатом в межах даної справи та заяви про розподіл витрат у певному остаточному розмірі позивач до ухвалення рішення не подав, отже, питання про відшкодування таких витрат даним рішенням не вирішується. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ойл-Трейд» (ідентифікаційний код 45237757; 08700, Київська обл., Обухівський р-н, м. Обухів, вул. Київська, буд. 132/2, оф. 2) та ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (ідентифікаційний код 14360080; 49074, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11) 999 999,98грн – основного боргу, 107 234,83грн - боргу за процентами, 40 000грн – штрафу .
3. Відмовити у задоволені позову в частині стягнення 51 000грн штрафу.
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ойл-Трейд» (ідентифікаційний код 45237757; 08700, Київська обл., Обухівський р-н, м. Обухів, вул. Київська, буд. 132/2, оф. 2) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (ідентифікаційний код 14360080; 49074, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11) 6 883,41грн в рахунок часткового відшкодування витрат по оплаті позову судовим збором.
5. Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (ідентифікаційний код 14360080; 49074, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11) 6 883,41грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст.257 ГПК України.
Оскільки відповідне рішення ухвалено за відсутності учасників справи, в силу ч.5 ст.240 ГПК України, датою його прийняття є дата складання повного судового рішення - 22.04.2026.

Суддя А.Р. Ейвазова