ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
10.04.2026	Справа № 910/10611/25	

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю агентство нерухомості «РЕСТРІЕЛТ»
Про ухвалення додаткового рішення про судові витрати на професійну правничу допомогу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю агентство нерухомості «РЕСТРІЕЛТ» (61004, м. Харків, вул. Катерининська, буд. 46)
До Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45)
про скасування рішення в частині
Суддя Бондаренко-Легких Г. П.
Без виклику представників сторін.
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.03.2026 у справі №910/10611/25, повний текст якого виготовлено та підписано 10.04.2026 року, позов Товариства з обмеженою відповідальністю агентство нерухомості «РЕСТРІЕЛТ» задоволено.
У позові позивач з посиланням на частину 8 статті 129 ГПК України зазначив, що він очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 200000, 00 грн та такі докази будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
02.04.2026 до суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просить суд стягнути з Антимонопольного комітету України витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 200000, 00 грн.
09.04.2026 до суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 0, 00 грн.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи (частина 3 статті 244 ГПК України).
З огляду на те, що у даному випадку, вирішується лише питання про судові витрати, а саме розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд розглядає заяву Товариства з обмеженою відповідальністю агентство нерухомості «РЕСТРІЕЛТ» про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу без повідомлення учасників справи.

Розглянувши у межах строку, передбаченого частиною 2 статті 244 ГПК України заяву позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та докази, що до неї долучені, суд дійшов висновку про наступне.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина 1 статті 123 ГПК України).
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 123 ГПК України).
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 3 частини 4 статті 129 ГПК України).
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити, у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 129 ГПК України).
До заяви про ухвалення додаткового рішення позивачем долучено:
- Акт приймання наданих послуг від 02.04.2026 до Договору про надання правової допомоги від 22.04.2022 (з урахуванням додаткової угоди) на суму 200 000, 00 грн;
- Додаткова угода від 28.07.2025 до Договору про надання правової допомоги від 22.04.2022;
- Договір про надання правової допомоги від 22.04.2022;
Згідно п. 3.4 Договору про надання правової допомоги від 22.04.2022 – плата за надані цим Договором послуги сплачується замовником виконавцю в такому порядку: 3.4.1. не пізніше тридцяти банківських днів з дня настання однієї з обставин, визначених пунктом 3.6. цього Договору, Замовник сплачує на користь виконавця відповідний гонорар.
Пунктом 3.6. Договору про надання правової допомоги від 22.04.2022 передбачено, що сторони погодились, що виконавець вважається таким, що надав передбачені цим Договором послуги Замовнику в повному обсязі, з дати настання хоча б однієї з наступних обставин:
- Сторонами за цим Договором підписано акт приймання наданих послуг;
- Замовником отримано підписаний Виконавцем проект акту приймання наданих послуг, але протягом встановленого п. 3.9. цього Договору строку Замовник не підписав цей акт й не повернув один його примірник Виконавцю, а також не заявив Виконавцю про мотивовану відмову від прийняття послуг відповідно до п. 3.10. цього Договору.
Згідно пунктів 2, 3 Додаткової угоди від 28.07.2025 до Договору про надання правової допомоги від 22.04.2022 сторони погодили, що гонорар за здійснення представництва та захисту інтересів Замовника в господарському суді першої інстанції становить 200 000, 00 грн та такий розмір гонорару є фіксованим.
Отже, витрати позивача на професійну правничу допомогу є підтвердженими (мають бути оплачені в майбутньому), проте, на переконання суду, їх розмір не є розумним та необхідним витратам на професійну правничу допомогу для розгляду даного спору.

Згідно частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, зроблено висновок, що разом з тим у частині п`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Тобто, застосування критеріїв, встановлених ч. 4 статті 126 ГПК України можливо лише за клопотанням іншої сторони, щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, можливий лише за клопотанням іншої сторони, в якому обгрунтовано неспівмірність таких витрат, проте на підставі ч. 5 статті 129 ГПК України суд застосовує критерії, за якими може відступити від загального правила, як за клопотанням сторони, так і за власною ініціативою.
Згідно частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Наведена правова позиція послідовно підтримується Верховним Судом, в тому числі і в останніх постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі №914/2355/21, від 02.02.2024 у справі №910/9714/22.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Для включення всієї суми гонорару та фактичних витрат у відшкодування за рахунок іншого учасника справи має бути встановлено, що такі витрати були необхідними, а розмір є розумний, виправданий, що передбачено у статті 126 Господарського процесуального кодексу України та у статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені не лише з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та незважаючи на договірні домовленості сторін щодо сплати таких витрат (в тому числі їх розміру).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).
Згідно Акту приймання наданих послуг від 02.04.2026, що підписаний та скріплений печатками Виконавця (Адвокат Квартенко О. Р.) та Замовника (ТОВ АН «Рестріелт») Виконавцем виконані наступні роботи:
- Вивчення та аналіз матеріалів справи №3/01-11-20 про порушення ТОВ АН «Рестріелт» і ПП Фірма «Оберон» законодавства про захист економічної конкуренції;
- Аналіз релевантного законодавства, практики його застосування (у тому числі в динаміці);
- Складання позовної заяви;
- Складання клопотань та заяв по справі №910/10611/25;
- Участь у судових засіданнях по справі №910/10611/25;
- Надання роз`яснень Клієнту стосовно змісту релевантних відповідному спору норм матеріального права, а також з приводу змісту та значення процесуальних дій учасників процесу в цілому.
Пунктом 3 Акту приймання наданих послуг від 02.04.2026 сторони дійшли згоди щодо визначення остаточного розміру гонорару Виконавця за надання правової допомоги у розмірі 200 000, 00 грн.
Натомість, суд констатує, що по суті такі послуги як «Вивчення та аналіз матеріалів справи №3/01-11-20 про порушення ТОВ АН «Рестріелт» і ПП Фірма «Оберон» законодавства про захист економічної конкуренції» та «Аналіз релевантного законодавства, практики його застосування (у тому числі в динаміці)», а також «Надання роз`яснень Клієнту стосовно змісту релевантних відповідному спору норм матеріального права, а також з приводу змісту та значення процесуальних дій учасників процесу в цілому» є взаємоохоплюючими та нерозривно пов`язані з такою послугою яке «Складання позовної заяви».
До схожих висновків дійшов, зокрема Верховний Суд у постановах від 30.09.2025 по справі № 910/8275/24, від 01.07.2025 по справі №911/2192/24, від 19.01.2022 по справі № 910/789/21 та від 18.12.2024 по справі № 911/826/23.
Щодо такого виду робіт як «Складання клопотань та заяв по справі №910/10611/25», то суд констатує, що матеріали справи не містять іншої заяви позивача по суті справи, аніж позовна заява (відповіді на відзив надано не було).
Решта заяв позивача з процесуальних, що містяться в матеріалах справи були подані з метою виконання процесуального обов`язку позивача, а саме на виконання вимог статті 197 ГПК України (щодо участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції) та на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 05.09.2025 про залишення позову без руху, а відтак, не можуть буди віднесені до витрат на професійну правничу допомогу.
У позові позивач, зокрема, просив залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача – ПП Фірма «Оберон». Однак, ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.09.2025 у задоволенні такої заяви було відмовлено з огляду на її необґрунтованість. Отже, фактично адвокатом надавались позивачу наступні види правової допомоги: «Складання позовної заяви», «Участь у судових засіданнях по справі №910/10611/25».
Суд враховує, що у межах даної справи судом було проведено 4 (чотири) судові засідання (в четвертому засіданні прийнято рішення). Дійсно, представник позивача був присутній в усіх засіданнях. Однак, суд зазначає, що справа №910/10611/25 попри характер виниклих правовідносин не є складною, порівнюючи з іншими справами за участю Антимонопольного комітету України, та не потребувала дослідження і з`ясування судом великої кількості доказів. Також справа не потребувала залучення до справи інших учасників, витребування доказів тощо.
Крім того, рішення у справі №910/10611/25 щодо задоволення позовних вимог прийнято судом суто з підстав порушення Антимонопольним комітетом України норм процесуального права (притягнення позивача до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції поза межами строку давності притягнення до відповідальності). 
За таких обставин, на переконання суду, витрати позивача на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі 200 000, 00 грн є неспівмірними зі виконаними адвокатом роботам, часом витраченим адвокатом на їх виконання і складністю справи, у зв`язку з чим, суд з урахуванням частини 4 статті 126, частини 5 статті 129, частини 6 статті 129 ГПК України та клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу зменшує неспівмірні витрати позивача на отримання допомоги адвоката, які за переконанням суду не є необхідними та розумними для розгляду даного спору, до 20000, 00 (двадцять тисяч) грн, що підлягають розподілу відповідно до статті 129 ГПК України, є підтвердженим та відповідають принципу співмірності, необхідності та розумності витрат на професійну правничу допомогу для розгляду даної справи.
Керуючись статтями 126, 129, 221, 236-238, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -
ВИРІШИВ:
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю агентство нерухомості «РЕСТРІЕЛТ» про ухвалення додаткового рішення – задовольнити частково.
2. Стягнути з Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45; ідентифікаційний код: 00032767) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю агентство нерухомості «РЕСТРІЕЛТ» (61004, м. Харків, вул. Катерининська, буд. 46; ідентифікаційний код: 24137933) 20 000 (двадцять тисяч) грн 00 коп. – витрат на професійну правничу допомогу.
3. Решту витрат Товариства з обмеженою відповідальністю агентство нерухомості «РЕСТРІЕЛТ» покласти на останнього.
4. Видати наказ після набрання додатковим рішення законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного додаткового судового рішення.

Суддя Г. П. Бондаренко-Легких