справа № 631/301/26
провадження № 3/631/192/26

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

18 березня 2026 року селище Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Трояновська Тетяна Михайлівна, розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли від відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки селища міського типу Нова Водолага Нововодолазького району Харківської області, громадянки України, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Нововодолазьким РВ ГУМВС України в Харківській області 08 вересня 2005 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , 
про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До Нововодолазького районного суду Харківської області від відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області надійшли адміністративні матеріали, складені відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які постановою судді Нововодолазького районного суду Харківської області від 18 березня 2026 року на підставі статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення об`єднані в одне провадження.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВБА № 202103, складеного 15 березня 2026 року інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Токар Тетяною Сергіївною, убачається, що 15 березня 2026 року о 17 годині 20 хвилин громадянка ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою свого мешкання: АДРЕСА_1 , перебуваючи у родинних відносинах, будучи онукою громадянки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно вчинила домашнє насильство психологічного характеру, а саме висловлювалась нецензурною лайкою на адресу потерпілої, а також вчинила домашнє насильство фізичного характеру, а саме хапала за волосся потерпілу, тягала за одяг, хапала за руки, що завдало фізичного болю та страждань, принижувало честь та гідність потерпілої. Своїми умисними діями ОСОБА_1 заподіяла шкоду психічному та фізичному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 , в результаті чого у останньої розболілась голова та піднявся тиск. 
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як вчинення домашнього насильства психологічного та фізичного характеру, внаслідок чого була завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої.
Крім того, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВБА № 202108, складеного 15 березня 2026 року інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Токар Тетяною Сергіївною, убачається, що 15 березня 2026 року о 17 годині 20 хвилин громадянка ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою свого мешкання: АДРЕСА_1 , перебуваючи у родинних відносинах, будучи рідною сестрою ОСОБА_3 , умисно вчинила домашнє насильство психологічного характеру, а саме висловлювалась нецензурною лайкою на адресу потерпілого, а також вчинила домашнє насильство фізичного характеру, а саме була кулаками по голові, що завдало фізичного болю та страждань, принижувало честь та гідність потерпілого. Своїми умисними діями ОСОБА_1 заподіяла шкоду психічному та фізичному здоров`ю потерпілого ОСОБА_1 , в результаті чого у останнього розболілась голова та він був наляканий. 
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як вчинення домашнього насильства психологічного та фізичного характеру, внаслідок чого була завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілого.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у відповідності до приписів Кодексу України про адміністративні правопорушення, у тому числі шляхом направлення судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення на номер мобільного телефону, який був зазначений у матеріалах справи та заяві про отримання судових повісток в електронному вигляді від 15 березня 2026 року. 
17 березня 2026 року ОСОБА_1 звернулась на адресу суду з письмовою заявою, що була зареєстрована за вхідним № 1913/26-вх., відповідно до якої просила розгляд справи щодо притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, здійснювати за її відсутності, надавши письмові пояснення згідно яких вказав, що вину вчиненні адміністративних правопорушень визнає у повному обсязі.
З цього приводу суддя вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суди повинні неухильно виконувати вимоги статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, щодо розгляду справи про адміністративні правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи, це можливо у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і від неї не надійшло клопотання про його відкладення.
Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі – Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.
Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі статті 6 Конвенції, оскільки здійснення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.
Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року, в якому зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.
Положеннями статті 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено триденний строкрозгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 173-2 цього Кодексу, при цьому частина 3 статті 38 Кодексу України про адміністративні визначає кінцевий строк притягнення до адміністративної відповідальності, який становить шість місяців з дня вчинення правопорушення.
У даній справі суддя виходить з того, що особою, яка притягається до адміністративної відповідальності на власний розсуд використано процесуальні права. Так, ОСОБА_1 звернулась на адресу суду з заявою щодо розгляду справи за її відсутності, надавши пояснення по суті правопорушень.
З огляду на що, виходячи з вище зазначених правових норм та беручи до уваги те, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у її відсутність, адже (з огляду на викладене в сукупності) розгляд суддею/судом цієї справи за відсутності указаної сторони здійснюється на підставі загальних засад і відповідає конституційному принципу верховенства права. Це не призведе до обмежень прав і свобод людини і громадянина, а забезпечить оперативний і об`єктивний судовий контроль на виконання завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення, визначених у статті 1 вказаного Кодексу. Тим більше, що положення статті 268 Кодексу України про адміністративні не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за статтею 173-2 Кодексу України про адміністративні за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Суддя, вивчивши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.
Положення частин 1 та 2 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
У відповідності до приписів частини 1 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення (проступок) – це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 Кодексу України про адміністративне правопорушення).
При цьому, положеннями статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Домашнє насильство, відповідно до положень статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, являє собою умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство – це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
При цьому, психологічне насильство – форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство – форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Статтею 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.
З урахуванням того, що згідно Конституції України регламентовано, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Також Основний Закон України декларує право кожного на повагу до його гідності, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.
У даному випадку вина ОСОБА_1 підтверджується даними, що містяться у: 
протоколі про адміністративне правопорушення серії ВБА № 202103, складеному 15 березня 2026 року інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Токар Тетяною Сергіївною, у якому зафіксовано, що 15 березня 2026 року о 17 годині 20 хвилин громадянка ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою свого мешкання: АДРЕСА_1 , перебуваючи у родинних відносинах, будучи онукою громадянки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно вчинила домашнє насильство психологічного характеру, а саме висловлювалась нецензурною лайкою на адресу потерпілої, а також вчинила домашнє насильство фізичного характеру, а саме хапала за волосся потерпілу, тягала за одяг, хапала за руки, що завдало фізичного болю та страждань, принижувало честь та гідність потерпілої. Своїми умисними діями ОСОБА_1 заподіяла шкоду психічному та фізичному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 , в результаті чого у останньої розболілась голова та піднявся тиск. Даний протокол складений у присутності ОСОБА_1 та підписаний останньої без будь-яких зауважень;
протоколі про адміністративне правопорушення серії ВБА № 202108, складеному 15 березня 2026 року інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Токар Тетяною Сергіївною, у якому зафіксовано, що 15 березня 2026 року о 17 годині 20 хвилин громадянка ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою свого мешкання: АДРЕСА_1 , перебуваючи у родинних відносинах, будучи рідною сестрою ОСОБА_3 , умисно вчинила домашнє насильство психологічного характеру, а саме висловлювалась нецензурною лайкою на адресу потерпілого, а також вчинила домашнє насильство фізичного характеру, а саме була кулаками по голові, що завдало фізичного болю та страждань, принижувало честь та гідність потерпілого. Своїми умисними діями ОСОБА_1 заподіяла шкоду психічному та фізичному здоров`ю потерпілого ОСОБА_1 , в результаті чого у останнього розболілась голова та він був наляканий. Вказаний протокол складений у присутності ОСОБА_1 та підписаний останньої без будь-яких зауважень;
копії рапорту старшого інспектора – чергового чергової частини відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції Олександра Почтара про те, що 15 березня 2026 року о 17 годині 37 хвилин надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 15 березня 2026 року о 17 годині 36 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , заявник повідомляє, що сестра кидається на нього та на бабусю (фізичне насильство). Заявник перебуває у стані сп`яніння, одночасно декілька людей кричить у слухавку, встановити дані заявника не вдалось. Даний рапорт зареєстрований в Інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (Журнал єдиного обліку) відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області за № 1111 від 15 березня 2026 року; 
копії протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 15 березня 2026 року, з якого вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , просить вжити заходів щодо його сестри ОСОБА_1 , 1989 року народження, яка 15 березня 2026 року близько 17 години 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство фізичного характеру до своєї бабусі ОСОБА_2 , а саме штовхала її у спину, хапала за одяг, висловлювалась нецензурною лайкою в її бік та в його бік;
письмових поясненнях ОСОБА_3 від 15 березня 2026 року, який зазначив, що проживає на протязі останніх десяти років за адресою: АДРЕСА_1 , разом із близькими родичами: сестрою – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та рідною бабусею – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якими вони ведуть спільний побут. 15 березня 2026 року близько 17 години 00 хвилин за місцем їх мешкання, його сестра ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, почала завдавати їх бабусі ОСОБА_4 фізичного болю, а саме хапала її за волосся, штовхала у спину та висловлювалась на її адресу нецензурною лайкою, на його зауваження припинити протиправні дії відносно бабусі не реагувала, поводила себе зухвало та агресивно. Оскільки їх бабуся досить похилого віку, він самостійно звернувся до органів поліції з даного приводу. Також в цей час ОСОБА_1 вчинила відносно нього домашнє насилля фізичного характеру, а саме била його кулаками по голові, штовхала у спину, в результаті чого він декілька раз впав на підлогу;
письмових поясненнях ОСОБА_1 від 15 березня 2026 року, яка вказала, що вона на протязі останніх десяти років проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із близькими родичами: рідним братом – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та бабусею – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якими вони ведуть спільний побут. 15 березня 2026 року близько 17 години 00 хвилин вона в домоволодінні за місцем свого мешкання, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та агресивному стані, не контролюючи свої дії, під впливом алкоголю почала завдавати фізичного болю своїми близьким родичам, а саме хапала бабусю за одяг, штовхала її у спину, а також вдарила головою у підлогу та висловлювалась нецензурною лайкою в її бік. Крім того, вона почала бити кулаками по голові свого брата, штовхати його у спину, не реагувавши на його зауваження;
довідки поліцейського офіцера громади сектору взаємодії з громадянами відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції Олександра Скорохода від 16 березня 2026 року, який вказав, що до його території обслуговування входить АДРЕСА_2 та вказав, що за адресою: АДРЕСА_1 , мешкають ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які мешкають однією сім`єю тривалий час та ведуть спільний побут однією сім`єю як брат, сестра та спільна бабуся.
Крім того, 15 березня 2026 року поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим сержантом поліції Пугачовим Є. О. заповнено «Форму оцінку ризиків вчинення домашнього насильства» стосовно постраждалої особи – ОСОБА_2 , та кривдника – ОСОБА_1 , відповідно до якої поліцейським уповноваженого підрозділу поліції визначено рівень небезпеки як низький.
Також 15 березня 2026 року поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим сержантом поліції Пугачовим Є. О. заповнено «Форму оцінку ризиків вчинення домашнього насильства» стосовно постраждалої особи – ОСОБА_3 , та кривдника – ОСОБА_1 , відповідно до якої поліцейським уповноваженого підрозділу поліції визначено рівень небезпеки як низький.
До того ж, 15 березня 2026 року інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенантом поліції Ткачовим Максимом Володимировичем був винесений терміновий заборонний припис серії АА № 131885 стосовно кривдника – ОСОБА_1 та постраждалої особи – ОСОБА_2 , відповідно до якого ОСОБА_1 заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис винесено строком на 3 доби з 19 години 30 хвилин 15 березня 2026 року по 19 годину 30 хвилин 18 березня 2026 року.
Окрім цього, 15 березня 2026 року інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенантом поліції Ткачовим Максимом Володимировичем був винесений терміновий заборонний припис серії АА № 131872 стосовно кривдника – ОСОБА_1 та постраждалої особи – ОСОБА_3 , відповідно до якого ОСОБА_1 заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис винесено строком на 3 доби з 19 години 30 хвилин 15 березня 2026 року по 19 годину 30 хвилин 18 березня 2026 року.
В даному випадку суд бере до уваги, що в цілому протоколи про адміністративне правопорушення складені з дотриманням вимог статтей 254 – 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, будь-яких істотних недоліків при їх складанні, які б тягли за собою визнання цих протоколів недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколах, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.
Поряд з цим, належить взяти до уваги й те, що протоколи про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженими державою особами. Однак, ОСОБА_1 не скористалась своєю процесуальною можливістю та не звернулась із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі, або до суду.
На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.
Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства психологічного та фізичного характеру відносно свого рідного брата – ОСОБА_3 та бабусі – ОСОБА_2 . 
\Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства, судді не надано.
Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень доведена повністю і її дії слід кваліфікувати за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення як вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення дій фізичного та психологічного характеру відносно свого рідного брата – ОСОБА_3 та бабусі – ОСОБА_2 , в наслідок чого була завдана шкода психологічному та психічному здоров`ю останніх, а тому вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.
Згідно з частиною 2 статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 , відповідно до пункту 1 частини 1 статті 34 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є щире розкаяння винної.
Обставиною, що обтяжує відповідальність ОСОБА_1 , відповідно до пункту 6 статті 35 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є вчинення правопорушення – домашнього насилля в стані алкогольного сп`яніння.
Майнової шкоди проступками не заподіяно.
Вирішуючи питання щодо міри адміністративного стягнення, яке необхідно призначити ОСОБА_1 суддя зазначає наступне.
Адміністративна відповідальність має подвійну мету – захист правопорядку і виховання громадян у дусі поваги до закону та правил співжиття. Зазначену мету можна конкретизувати через дві основні функції адміністративної відповідальності.
Перша – репресивно-каральна («штрафна») – полягає в тому, що адміністративна відповідальність є, по-перше, актом відплати держави правопорушнику, а по-друге, - засобом, який попереджає нові правопорушення.
Друга функція – запобіжно-виховна – тісно пов`язана з попередньою. Вона покликана забезпечити формування в адресатів адміністративно-правових норм мотивів, які б спонукали їх дотримуватись вимог законів, поважати права і законні інтереси інших осіб.
Тобто, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, що і матиме місце в цій ситуації
Статтею 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень, адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Відтак, керуючись принципом верховенства права, з урахуванням вимог статей 33, 245, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою запобігання вчинення у подальшому нових правопорушень та досягнення мети адміністративного покарання, беручи до уваги характер скоєних адміністративних правопорушень, особу правопорушника та ступень її вини, вік потерпілої, а також наявність обставини, що пом1якшує покарання та обставини, що його обтяжує, суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції частини 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення України, з урахуванням вимог статтей 34, 35 та 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Саме ця міра покарання, на думку суду, буде достатньою для виправлення порушника та запобігання вчинення ним нових адміністративних правопорушень.
В порядку частини 5 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд вирішує питання про стягнення судового збору з особи, на яку накладається адміністративне стягнення.
Відповідно до вимог статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Згідно з частиною 1 та пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі, яка дорівнює 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому він справляється. 
Статтею 7 Закону України № 4695-IX від 03 грудня 2025 року «Про Державний бюджет України на 2026 рік» з 1 січня 2026 року встановлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб в сумі 3328 гривень 00 копійок.
В зв`язку з вищевикладеним, вважаю за необхідне стягнути із ОСОБА_1 судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у розмірі 665 гривень 60 копійок, – зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 9 – 11, 23, 24, 25, 27, 33 – 36, частинами 3 та 6 статті 38, статтею 40-1, частиною 1 статті 173-2, статтями 245, 246, 249 – 252, частиною 1 статті 255, частиною 2 статті 268, частиною 2 статті 277, статтями 280, 283 – 285, частиною 2 статті 287, статтями 294, 298, частинами 1 і 2 статті 299 та частиною 1 статті 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 510 (п`ятсот десять) гривень 00 копійок, який стягнути на користь держави (номер рахунку (IBAN): UA UA948999980313010106000020559, код класифікації доходів бюджету: 21081100, отримувач: ГУК Харків обл/СТГ Нова Вод/21081100, код отримувача (ЄДРПОУ): 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП – електронне адміністрування податку). 
Відповідно до Закону України «Про судовий збір» стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 665 гривень 60 копійок (отримувач: ГУК у м. Києві/м. Київ/ 22030106, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП електронне адміністрування податку), номер рахунку (IBAN) UA 908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови – не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
В разі не сплати штрафу у строк встановлений частиною 1 статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення у порядку примусового виконання постанови стягується штраф у подвійному розмірі (1020 гривень 00 копійок).
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до відповідальності, її законним представником, захисником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Якщо апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку, у разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Строк пред`явлення до виконання протягом трьох місяців. 

Суддя        Т. М. Трояновська