КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 лютого 2026 року м. Київ № 320/42969/24
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження) адміністративний позов Служби судової охорони до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування постанови,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернулась Служба судової охорони з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян О.Г. виконавчого провадження № 74675587 від 22.08.2024 про накладення на Службу судової охорони штрафу на користь держави у розмірі 10200,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що Службою судової охорони були вчинені конкретні, залежні від неї заходи, спрямовані на виконання рішення суду, а неповне його виконання зумовлене обставинами, незалежними від Служби судової охорони та такими, що об`єктивно унеможливлюють наразі виконання рішення.
Позивач вважає постанову ВП № 74675587 від 22.08.2024 про накладення штрафу на Службу судової охорони за невиконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2024 у справі № 520/3702/23 необґрунтованою, протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.09.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження).
Відповідачем було подано відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову та зазначив, що на момент винесення постанови про накладення штрафу, рішення суду не було виконано, підстави для зупинення проведення виконавчих дій або закінчення виконавчого провадження, відповідно до вимог Закону - відсутні, а, отже, до боржника необхідно застосовувати заходи примусу вигляді штрафу.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2024 у справі № 530/3702/23 позов ОСОБА_1 до Служби судової охорони про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю визнано протиправною бездіяльність Служби судової охорони щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів 
України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 30000,00 грн пропорційно у розрахунку на місяць за період з 24.02.2022 до 20.01.2023. Зобов`язати Службу судової охорони нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям лід час дії воєнного стану», у розмірі 30000,00 грн пропорційно у розрахунку на місяць за період з 24.02.2022 до 20.01.2023.
Вказане рішення набрало законної сили та є обов`язковим до виконання.
16.04.2024 на адресу Служби судової охорони надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження № 74675587 від 09.04.2024, що винесена старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України при примусовому виконанні виконавчого листа Харківського окружного адміністративного суду від 21.03.2024 № 520/3702/23.
14.05.2024 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень 
Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову ВП № 74675587 про накладення штрафу, відповідно до якої, за невиконання рішення суду в повному обсязі, накладено на боржника - Службу судової охорони штраф на користь держави у розмірі 5100,00 грн. Наразі вказане постанова оскаржувається в судовому порядку та не є предметом даного спору.
23.08.2024 до Служби судової охорони знову надійшла постанова старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян Олени від 22.08.2024 про накладення штрафу на користь держави у розмірі 10200 грн за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні № 74675587.
Позивач вважає, що у відповідача відсутні правові підстави для винесення постанови ВП № 74675587 від 22.08.2024 про накладення штрафу у розмірі 10200 грн за невиконання судового рішення, вона є незаконною та підлягає скасуванню.
Наведене зумовило на звернення до суду з даним позовом.
Згідно з ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За змістом п. 1, 16 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Тож, накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Суд зауважує, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». 
Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу, має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
У свою чергу, поважними, в розумінні наведених норм Закону, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Статтею 129-1 Конституції України, визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили, повинно бути виконане, а інші обставини щодо його невиконання суперечать основним принципам права і до уваги судом не беруться. 
У протилежному випадку, буде мати місце порушення принципу юридичної визначеності, що є одним із базових складових принципу верховенства права, визнаного Україною як на рівні Конституції, так і шляхом ратифікації Європейської Конвенції з прав людини.
Як було встановлено судом, відповідними листами позивач повідомив державному виконавцю відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, що функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності ССО, здійснює Державна судова адміністрація України, водночас, належного фінансування не проведено.
Суд зазначає, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути прийнята лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього. При цьому, визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.
Даний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, зазначеною в постановах від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а, від 10.09.2019 у справі №0840/3476/18, від 19.08.2020 у справі №140/784/19, від 31.05.2022 у справі № 360/940/20.
Враховуючи те, що бюджетних асигнувань на виплату сум за рішенням суду не вистачає, а додаткові кошти позивачу не виділяються, суд вважає, що у позивача були поважні причини невиконання судового рішення. Отже, підстави для накладення на позивача штрафу об`єктивно відсутні.
З метою виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 року у справі № 520/3702/23 (порядковий номер у списку черговості виплат 3248) для проведення виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», позивачем було здійснено розрахунок в коштах на виплату додаткової винагороди ОСОБА_1 та листами від 15.04.2024 № 30/01.30-02.2-565, від 22.05.2024 № 30/01.30-02.2-712, від 20.06.2024 № 30/01.30-02.2-875, від 25.07.2024 № 30/01.30-02.2-1102 та від 22.08.2024 30/01.30-02.2-1193 надіслано до Державної судової адміністрації України, як до головного розпорядника бюджетних коштів із проханням внесення змін до кошторису Служби на 2024 рік за бюджетною програмою КПКВ 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів та установ системи правосуддя».
Однак, належного бюджетного фінансування в установленому порядку не проведено й на бюджетних рахунках Служби відсутні кошти для виконання вказаного рішення суду.
Таким чином, суд вважає, що, за даних обставин, Службою судової охорони були вчинені конкретні, залежні від неї заходи, спрямовані на виконання рішення суду, а неповне його виконання зумовлене обставинами, незалежними від Служби судової охорони та такими, що об ективно унеможливлюють наразі виконання рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч. ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
За наслідком розгляду даного спору, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, шляхом визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу.
Судові витрати підлягають задоволенню, згідно норм ч. 1 ст. 139 КАС України.
Керуючись статтями 77, 90, 139, 241-247, 255, 293, 295-297 КАС України, суд 
в и р і ш и в:
Адміністративний позов Служби судової охорони до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування постанови - задовольнити. 
Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян О.Г. у виконавчому провадженні № 74675587 від 22.08.2024 про накладення на Службу судової охорони штрафу на користь держави у розмірі 10200,00 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь Служби судової охорони судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн (три тисячі двадцять вісім гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.