ЄУНСС: 453/122/26
НП: 2/453/386/26

РІШЕННЯ
іменем України

27 лютого 2026 року місто Сколе

Сколівський районний суд Львівської області у складі головуючого - судді Микитина Володимира Ярославовича
сторони у справі: 
позивачка -  ОСОБА_1 ;
відповідач -  ОСОБА_2 ;
зміст позовних вимог - про стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку;
розглянувши дану цивільну справу у приміщенні суду, що по вул. Д. Галицького, 8, у м. Сколе Стрийського району Львівської області, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання, на підставі наявних у ній матеріалів, -

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позицій сторін у справі.
Позивачка ОСОБА_1 26.01.2026 року через канцелярію подала у Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 545, в якій просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на неї, як дружину, у твердій грошовій сумі - у розмірі 3 000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 26.01.2026 року, і до досягнення їх з відповідачем ОСОБА_2 малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що хоча сторони у справі з 16.01.2021 року й перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак з квітня 2025 року вони проживають окремо. За час такого шлюбу у них народилися двоє дітей - дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка ОСОБА_1 стверджує, що на даний час вона не працює, так як доглядає обох їх з відповідачем ОСОБА_2 дітей. Джерел доходу, окрім соціальних виплат по догляду за дітьми, вона не має, а відповідач ОСОБА_2 добровільно не надає їй матеріальної допомоги на своє утримання, хоча має таку можливість, так як є фізично здоровим та працює, а тому вона змушена була звертатись до суду із цим позовом. Відтак, позивачка ОСОБА_1 просить на підставі положень статей 77, 79, 84, 182 СК України позов задовольнити та стягувати на її користь з відповідача ОСОБА_2 аліменти на себе у твердій грошовій сумі - у розмірі 3 000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 26.01.2026 року, і до досягнення їх з відповідачем ОСОБА_2 малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідач ОСОБА_2 у запропоновані судом строк та порядку відзив на позовну заяву ОСОБА_1 до нього про стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку, - не подав, хоча в силу положень ч. 6 ст. 272 ЦПК України, ухвала судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у цивільній справі від 29.01.2026 року була йому вручена ще 03.02.2026 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням № R067091854810. Втім, відповідач ОСОБА_2 свою позицію у цій справі із обґрунтуванням її необхідними доказами не навів.
Інших передбачених ЦПК України заяв по суті справи від її сторін та інших учасників до Сколівського районного суду Львівської області не надходило.

Заяви та клопотання учасників справи. 
Будь-яких заяв та/чи клопотань від сторін у справі, котрі б залишалися не вирішеними у визначеному чинним ЦПК України порядку, до Сколівського районного суду Львівської області не надходило.

Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали.
Оскільки відповідачем у вищевказаній позовній заяві зазначена фізична особа, який не має статусу підприємця, то суддею, у відповідності до положень ч. 8 ст. 187 ЦПК України, з метою визначення підсудності, 29.01.2026 року було вжито заходів для отримання інформації з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи - ОСОБА_2 .. Так, згідно сформованої засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» з Єдиного державного демографічного реєстру відповіді № 2285756 від 29.01.2026 року, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 29.01.2026 року, після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2 , який не має статусу підприємця, з-поміж іншого, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження, у межах визначеного ст. 275 ЦПК України строку, тобто не більше шістдесяти днів з дня відкриття у ній провадження, у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, без проведення судового засідання, за наявними у цій справі матеріалами. 
Інші процесуальні дії у цій справі Сколівським районним судом Львівської області не вчинялись, а ухвали не постановлялись. 

Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке.
Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. 
Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 
За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Своєю чергою, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. 
Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм процесуального законодавства, суд, перевіряючи за пред`явленими позовними вимогами сімейного характеру порушення прав позивачки ОСОБА_1 й причетність до такого порушення її прав відповідача ОСОБА_2 , встановив наступне.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів.
Судом встановлено, що сторони у справі з 16.01.2021 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб на бланку серії НОМЕР_1 , виданим Сколівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 16.01.2021 року (копія мітиться у справі, а. с. 5).
Як вбачається із свідоцтва про народження на бланку серії НОМЕР_2 , виданого Сколівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 24.09.2020 року (копія мітиться у справі, а. с. 6), сторони у справі є батьками малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Як вбачається із свідоцтва про народження на бланку серії НОМЕР_3 , виданого Сколівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 17.01.2025 року (копія мітиться у справі, а. с. 7), сторони у справі є батьками малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судом також встановлено, що, починаючи з квітня 2025 року, й за станом на дату розгляду цієї справи, сторони у справі проживають окремо, а шлюб між ними не розірвано, в силу тієї обставини, що молодшій їх дитині сину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_7 року лише виповнився 1 рік. 
На підставі судового наказу Сколівського районного суду Львівської області, виданого 29.01.2026 року за єдиним унікальним номером справи 453/124/26 (копія мітиться у справі, а. с. 14-15), з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 стягуються аліменти на двох малолітніх дітей - дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у частці від заробітку (доходу) у розмірі 1/3 частини з усіх його видів, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 26.01.2026 року, і до досягнення дітьми повноліття.
Належних та допустимих доказів того, що відповідач ОСОБА_2 є офіційно працевлаштованим та отримує стабільний дохід (заробіток), або ж, навпаки, живе з тимчасових неофіційних заробітків, як і того, що відповідач ОСОБА_2 надає позивачці ОСОБА_1 як своїй дружині, з якою проживають діти, кошти на її утримання, або ж хоча б якось їй матеріально допомагає, як і доказів того, що на утриманні відповідача ОСОБА_2 перебувають ще й інші малолітні чи неповнолітні діти, або ж непрацездатні особи, сторонами у справі не надано, а судом не здобуто. 
У той же час судом встановлено, що у зв`язку з доглядом за малолітніми дітьми, одному з яких станом на дату звернення до суду із даним позовом, як і станом на дату ухвалення рішення у цій справі, менше трьох років, позивачка ОСОБА_1 не має змоги працювати і утримувати себе, доказів працевлаштування позивачки ОСОБА_1 матеріали цієї справи також не містять.

Релевантні джерела права, застосовані судом при ухваленні рішення.
Встановлені судом сімейні правовідносини щодо способу виконання обов`язку чоловіка-батька утримувати дружину-матір, зокрема, щодо стягнення аліментів до досягнення дитиною трирічного віку, визначених за рішенням суду, регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України (надалі - СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, іншими актами законодавства.
Так, згідно із ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.
Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - неможливості чоловіка надавати таке утримання.
Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 цієї статті регламентує, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров`я; матеріальне становище платника аліментів; наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;а також інші обставини, які мають істотне значення.

Узагальнена оцінка доводів та аргументів за результатами розгляду цієї справи.
Враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 здійснює догляд за двома їх з відповідачем ОСОБА_2 малолітніми дітьми, меншому з яких ще не виповнилося три роки, то вона не має змоги працювати та самостійно утримувати себе й вказаних дітей. 
При цьому, суд враховує принципове положення законодавця у спірних правовідносинах, котре полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища. 
Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.
Своєю чергою, доказів того, що відповідач ОСОБА_2 як чоловік-батько не має змоги надавати позивачці ОСОБА_1 як дружині-матері, з якою проживають їх двоє малолітніх дітей, матеріальної допомоги до досягнення молодшим з цих дітей трьох років, матеріали цієї справи не містять, а, отже, такі аліменти можуть бути присудженими та стягуватися. 
Тому суд, при встановленні розміру аліментів у межах пред`явлених позовних вимог враховує стан здоров`я та матеріальне становище позивачки ОСОБА_1 , стан здоров`я та матеріальне становище відповідача ОСОБА_2 як платника аліментів, а також те, що у добровільному порядку питання щодо утримання дружини сторони у справі не вирішили, та, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб позивачки ОСОБА_1 як дружини-матері, можливостей відповідача ОСОБА_2 як чоловіка-батька , суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. 
Зокрема, оскільки доводів про неможливість у повному обсязі надавати матеріальну допомогу позивачці ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_2 суду не надав, а тому є усі підстави для стягнення з нього аліментів на позивачку ОСОБА_1 як дружину, з якою проживає дитина, до досягнення молодшим з їх малолітніх дітей - сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, у твердій грошовій сумі, з урахуванням відсутності доказів щодо стабільного щомісячного доходу відповідача ОСОБА_2 , однак не у тому розмірі, про котрий просить позивачка ОСОБА_1 , а в розмірі 2 000 грн. 00 коп. щомісячно, що, на переконання суду, буде достатнім. Визначаючи розмір аліментів на дружину, суд виходить ще й з того, що відповідач ОСОБА_2 є працездатною особою, має на утриманні лише спільних з позивачкою ОСОБА_1 малолітніх дітей, на котрих, зокрема, сплачує аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.
З огляду на вказане, слід стягувати з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 аліменти на неї у твердій грошовій сумі - у розмірі 2 000 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи стягнення з дня подання до суду позовної заяви, а саме з 26.01.2026 року, і до досягнення їх малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.

Щодо розподілу судових витрат у справі.
Відповідно до ч. 1, пунктів 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
В силу ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки позивачка ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру (про стягнення аліментів) на підставі пункту 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то такі судові витрати у розмірі 1 331 грн. 20 коп., на підставі частин 1, 6 ст. 141 ЦПК України, підлягають до стягнення на користь держави з відповідача ОСОБА_2 ..
Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, матеріали цієї справи не містять.

Керуючись статтями 4-5, 10, 12-13, 77-81, 89-90, 95, 133, 141, 209-211, 247, 258-259, 263-265, 268, 274-275, 279 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку, - задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на неї у твердій грошовій сумі - у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп., щомісячно, починаючи стягнення з 26.01.2026 року, і до досягнення їх малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.
У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір за пред`явлення ОСОБА_1 до нього позовної вимоги про стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку, у сумі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 коп..

Порядок виконання рішення суду.
Допустити негайне виконання рішення суду щодо стягнення аліментів на дружину до досягнення малолітньою дитиною трирічного віку, у межах суми платежу за один місяць.
В іншій частині виконання рішення суду здійснювати у порядку, визначеному чинним законодавством України.

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду. 

Повне найменування сторін у справі.
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_4 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; адреса електронної пошти: відсутня; електронний кабінет у ЄСІТС: відсутній.
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; адреса електронної пошти: відсутня; електронний кабінет у ЄСІТС: відсутній.

Повне рішення суду складено: 27 лютого 2026 року.

Суддя Володимир МИКИТИН