Справа № 635/7984/25 
Провадження № 2/635/2022/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року сел. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого – судді Базова О.В.,
за участю секретаря Макаренко С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей та сім`ї Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, 

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги та аргументи учасників справи

Позивач звернувся до суду із позовом, яким просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав стосовно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнути з ОСОБА_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 , на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Позов обґрунтовано тим, що сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований 02 вересня 2016 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З 02 вересня 2022 року позивач перебуває на військовій службі за мобілізацією, зарахований до списків особового стану військової частини НОМЕР_1 . Під час перебування на військовій службі позивач дізнався про те, що дружина звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу, чоловіку мотивувала своє звернення тим, що втомилася бути сама, не відчуває підтримки чоловіка, наполягала на самовільне залишення чоловіком військової частини. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 травня 2023 року шлюб між сторонами розірвано, під час звернення до суду ОСОБА_2 не зазначила про наявність в сім`ї дитини.
Після розірвання шлюбу малолітній ОСОБА_4 залишився з матір`ю, проживав за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , батько дитини добровільно перераховував матеріальну допомогу на утримання сина, тому не було потреби стягувати аліменти в судовому порядку. Протягом року відповідачка з сином проживала в Болгарії, після чого в 2024 році повернулася в Харків. Під час спілкування з колишнім чоловіком відповідачка наполягала на тому, щоб позивач звільнявся з військової служби та займався вихованням сина, оскільки відповідач має інші плани на життя.
На початку літа 2025 року ОСОБА_2 , залишивши малолітнього ОСОБА_4 своїм батькам – поїхала у невідомому напрямку, повідомивши, що їй необхідно влаштовувати особисте життя. Батьки відповідачки передали онука батька позивача – ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскільки не мали наміру займатися вихованням онука, мали намір поїхати за межі України. Малолітній ОСОБА_7 опинився разом батьками позивача, оскільки останній перебуває на військовій службі. Батько дитини, отримавши відпустку, оформив дитину до школи КЗ «Мереф`янська гімназія № 3», зареєстрував місце перебування дитини разом із собою за адресою:  АДРЕСА_2 , уклав декларацію із сімейним лікарем в закладі охорони здоров`я в м. Мерефі, звернувся до служби у справах дітей та сім`ї із заявою про те, що дитина опинилася без матері. За заявою дідуся дитини – ОСОБА_5 , Мереф`янською міською радою винесено рішення № 362/25 від 21.08.2025 року малолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надано статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів. До теперішнього часу мати малолітнього ОСОБА_4 перебуває за межами країни, зв`язок з дитиною та батьком дитини – не підтримує, повертатися на територію України не планує, фактично створила нову сім`ю.   Батько дитини – ОСОБА_8 перебуває на військовій службі в лавах ЗСУ, дитина проживає з батьками позивача – ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , перебуває на їх вихованні. Мати дитини самоусунулася від виховання дитини, не приймає участі в її матеріальному утримання, фактично кинула дитину на призволяще, усвідомлюючі, що батько не має можливості без порушення закону залишити військову частину, щоб займатися вихованням сина. Малолітній ОСОБА_7 страждає через поведінку матері, відсутність батька, фактично залишився без батьків. Мати покинула дитину на власне бажання, батько – перебуває на військовій службі та не має правових підстав для демобілізації. Відповідачка байдуже ставиться до ситуації, в якій опинився малолітній ОСОБА_4 , взагалі до факту існування у неї дитини, не виявляє до сина материнської любові та турботи, не цікавиться його станом здоров`я, психоемоційним станом, умовами проживання тощо. 
Позивач вважає, що відповідач має бути позбавлена батьківських прав стосовно малолітнього сина, та сплачувати на його утримання аліменти.
Позивач та представник позивача не з`явилися у судове засідання, представник позивача адвокат Лаєвська М.Л. надала суду заяву, якою просила розглянути справу у її відсутність та відсутність позивача, який перебуває на військовій службі. У своїй заяві представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, якою визнає позовні вимоги та просить розглянути справу у її відсутність. Вказана заява була посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луценко В.С. У вказаній заяві відповідачка підтвердила, що дитина постійно проживає з батьком, а вона не приймає участі у вихованні та утриманні дитини.
Третя особа - орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей та сім`ї Мереф`янської міської служби Харківського району Харківської області у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляну справи були повідомлені, надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав та розгляд справи у їх відсутність.

Рух справи

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01.10.2025 року провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, суддею одноособово.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26.01.2026 залишено без руху позовну заяву та надано час для усунення недоліків.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23.02.2026 року продовжено розгляд цивільної справи. 
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25.03.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 

З`ясовані судом обставини
02 вересня 2016 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 зареєстровано шлюб, актовий запис № 1973. Під час державної реєстрації шлюбу дошлюбне прізвище відповідача змінено на « ОСОБА_11 ».
Від шлюбу сторони мають малолітню дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 13.11.2018 Харківським міським ВДРАЦС ГТУЮ у Харківській області)
Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 травня 2023 року шлюб між сторонами розірваний. 
Позивач ОСОБА_1 разом з дитиною зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади № 2025/013414654 від 13.09.2026.
Позивач має непрацездатних батьків пенсійного віку – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_3 , виданим райвідділом РАЦС с. Близнюки Харківського району Харківської області, пенсійним посвідченням № НОМЕР_4 серії НОМЕР_5 , пенсійним посвідченням № НОМЕР_6 серії НОМЕР_7 .
Як вбачається з результатів медичного огляду №270461471/1 від 19.03.2026 ОСОБА_9 має діагноз: 111.0 - Гіпертензивна (гіпертонічна) хвороба серця з (застійною) серцевою недостатністю (основний) (ХС Стабільна стенокардія 3 ф кл ( клінично) ПІКС(о негативний передній інфаркт міокарда 2023р ) Шлуночкова екстрасистолія ГХ 3 ст 3 ст РНизик 4 СН 2 А ст з помірно зниженою ФВ ЛШ ( ФВ 49 %);
Як вбачається з акту обстеження умов проживання, складеного 08.07.2025 головним спеціалістом служби у справах дітей та сім`ї Мереф`янської міської ради житловий будинок за вказаною адресою складається з п`яти кімнат, в наявності електро та газопостачання, опалення, водопостачання та водовідведення. 
За цією адресою проживають та зареєстровані:
Бабуся та дідусь дитини – ОСОБА_9 , 1957 р.н. та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тітка ОСОБА_12 з неповнолітньою дитиною ОСОБА_13 , 2009 р.н., а також позивач з малолітнім сином.
Малолітній ОСОБА_4 має окрему кімнату, в якій є ліжко, письмовий стіл та стілець, шафа для одягу та взуттям за сезоном. Дитина має самокат, велосипед, гаджети для навчання.
Як вбачається з акту обстеження щодо підтвердження факту спільного проживання від 18.07.2025, що складений депутатом Мереф`янської міської ради Легезою Галиною Василівною, за адресою: АДРЕСА_2 проживає малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з дідом, бабою, тіткою та її дітьми.
ОСОБА_2 , яка є матір`ю дитини ОСОБА_3 на даний час не мешкає за вказаною адресою, участі у вихованні дитини не приймає.
Батько дитини – ОСОБА_1 з 25 лютого 2022 року перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно інформації Мереф`янської міської ради від 10.07.2025 № 01-38/706 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 дійсно є дідусем малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживають за адресою: АДРЕСА_2 .
За заявою дідуся малолітнього Кирила Рішенням органу опіки та піклування Мереф`янської міської ради від 21 серпня 202 року № 362/25 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 надано статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, в зв`язку з тим, що він зазнав психологічного насильства внаслідок повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України.
За заявою позивача з лікарем ТОВ «Медичний центр «Ейрвіта» (вул. Дніпроьвська, 148 в м. Мерефа) ОСОБА_14 укладено декларацію № 0001-ТТ7М-3210 про надання первинної медичної допомоги малолітньому ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Законним представником дитини зазначений батько – ОСОБА_1 .
З наданої навчальним закладом характеристики від 26.12.2025 за № 01-24/247 малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 01 вересня 2025 року навчається у КЗ «Мереф`янська гімназія № 4 з початковою школою та дошкільним підрозділом» Мереф`янської міської ради Харківської області. ОСОБА_4 зарекомендував себе як працелюбний та активний учень, вимоги вчителів виконує. Хлопчик веселий, товариський, самостійний, має багато друзів, підтримує дружні стосунки з багатьма однокласниками. 
ОСОБА_4 виховується батьком та його родичами. Дідусь, бабуся та тітка займаються вихованням, цікавляться життям та навчанням ОСОБА_4 , постійно підтримують зв`язок з вчителем. Мати не приділяє уваги вихованню та навчанню сина.
Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей та сім`ї Мереф`янської міської служби Харківського району Харківської області надав висновок №01-22/37 від 22.11.2025 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , оскільки було встановлено ухилення від виконання батьківських обов`язків без поважних причин.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, та релевантні правові позиції Верховного Суду
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з принципом диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Статтею 51 Конституції України, ч. 2, 3 ст. 5 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд з такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.
Статтею 18 Конвенції захисту прав дитини (20.11.1989 р., ратифіковано Постановою Верховної Ради від 27.02.1991р.) визначено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Основним законом, який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток, встановлює основні засади державної політики у цій сфері є Закон України «Про охорону дитинства». За змістом статей 11, 18 вказаного Закону кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. У відповідності зі ст.12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в родині є першочерговим завданням розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання й розвиток. Дитина, що проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримку з ними регулярних особистих відносин і прямих контактів.
Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. У відповідності зі ст.151 СК України батьки мають право на переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини; мають право вибирати форми й методи виховання, за винятком тих, які суперечать закону, моральним принципам суспільства.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Підстави для позбавлення батьківських прав чітко передбачені нормами ст.164 СК України. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Положеннями пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти;
У своїй постанові від 23.11.2021р. у справі №592/17972/ Верховний Суд зазначив, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Крім того, у постанові від 21.07.2021 р. у справі № 202/7712/18 Верховний Суд вказав на правильність висновку суду про застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення його батьківських прав, оскільки батько свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, враховуючи, що відповідач не підтримував стосунків з дочкою протягом тривалого часу, не цікавився її життям, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, а матеріали справи не містять доказів того, що йому перешкоджали у спілкуванні з дитиною.
У постанові від 26.01.2022 у справі №203/3505/19 Верховний Суд вказав, що позбавлення батьківських прав відповідачів відповідає інтересам малолітньої дитини, оскільки відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, а саме тривалий час не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, а своєю негативною поведінкою показують поганий приклад і створюють небезпеку для її життя і здоров`я, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Мотиви, з яких виходить суд, та оцінка аргументів сторін. Висновки суду
Судом встановлено, що з серпня 2025 року відповідач не дбає про свого малолітнього сина, не спілкується з ним, не вживає заходів для підтримання родинного зв`язку з сином, не займається вихованням, не забезпечує його духовний, фізичний та інтелектуальний розвиток, не опікується його здоров`ям, не надає матеріального утримання. Тобто відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини. 
При цьому під час судового розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про наявність реальних та об`єктивних перешкод для участі відповідача у вихованні дітей.
Суд вважає, що ОСОБА_2 , достовірно знаючи, що батько дитини перебуває на військовій служби, фактично залишила дитину без батьківського піклування.
Таким чином, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 , батьківських прав стосовно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Задовольняючи позовні вимоги в цій частині суд враховує висновок Верховного суду, сформульований в постанові від 28.09.2021 по справі № 459/3411/18, відповідно до якого позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлення батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Існуючі сімейні зв`язки між дітьми та батьками, які насправді піклуються про них, захищаються Конвенцією.
Позбавлення батьківських прав відповідача в судовому порядку скасувало лише правовий зв`язок між ним та його дітьми, підтвердило відсутність фактичного духовного зв`язку між батьком та дітьми.
В даній справі достовірно встановлений той факт, що ОСОБА_1 самостійно виховує сина ОСОБА_3 без участі матері дитини. Також, було встановлено, що відповідачка свідомо не бажає виконувати батьківські обов`язки та користуватися батьківськими правами, про що надала нотаріально посвідчену заяву.
Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Суду не надано відомостей про наявність підстав для звільнення відповідача від обов`язку надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. 
При таких обставинах, суд вважає можливим визначити аліменти у частці від доходу - у розмірі частки від всіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача;
Витрати по сплаті судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів суд стягує з відповідача в дохід держави у розмірі 1064,96 грн.
Разом з цим, суд роз`яснює відповідачці, що у разі зміни свого ставлення до дитини, зміни обставин, що стали підставою для позбавлення батьківських прав, відповідачка не позбавлена можливості звернутися до суду в загальному порядку з підстав, передбачених ст. 169 СК України, з позовом про поновлення батьківських прав.
Керуючись ст. ст. 150, 164-169, 180, 181 Сімейного кодексу України, ст. ст. 2, 4, 6-13, 19, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-283, 289, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Задовольнити позовну заяву  ОСОБА_1 .
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав стосовно малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_8 ) аліменти на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП  НОМЕР_9 )на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 29 вересня 2025 року до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_8 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) грн. 96 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду, а у разі його ухвалення за відсутності учасників справи- в той же строк з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Участники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . 

Трретя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області, місце знаходження: Харківська обл., Харківський район, м. Мерефа, вул. Дніпровська, 213, код ЄДРПОУ 41948904.

Суддя Базов О.В.