Справа № 716/366/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.04.2026 Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:
головуючого судді Пухарєвої О.В.,
з участю секретаря судового засідання Кульки О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Заставна за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Заставнівський відділ державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Івано -Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 , в особі представника – адвоката Данищука В.В., звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення № 3572 від 12.05.2025, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.210-1 ч.3 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн, за те, що він будучи військовозобов`язаним, під час дії воєнного стану не з`явився 23.03.2025 о 14:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 за електронною повісткою № 2867201, сформованою за допомогою Єдиного державного реєстру призовників військовозобов`язаних та резервістів та направленою засобами поштового зв`язку у відповідності до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затвердженого ПКМ України №560, чим порушив вимоги ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що він як багатодітний батько має відстрочку від мобілізації до ЗСУ. Він дійсно отримав поштовим зв`язком електронну повістку про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 14:00 год. 23.03.2025. В неділю 23.03.2025 о 14 годині він з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у приміщенні якого був тільки черговий. Подивившись на повістку та перевіривши електронну базу, черговий повідомив, що не знає з якого причини його викликали, оскільки всі дані оновлено та відстрочка оформлена, тому він може повертатися до дому. Через декілька днів позивач був зупинений працівниками поліції, доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де відносно нього склали протокол про адміністративне правопорушення. 12.05.2025 він з`явився на розгляд протоколу за адресою АДРЕСА_1 . В приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 черговий заслухав його пояснення, що він з`являвся за викликом по повістці. Заслухавши його пояснення працівники РТЦК вказали, що зроблять запит до ІНФОРМАЦІЯ_2 , після цього закриють справу. З цього часу ніхто не повідомляв позивача про накладення адміністративного штрафу. Оскаржуваної постанови № 3572 по справі про адміністративне правопорушення йому не надсилали. Про існування зазначеної постанови він дізнався у березні 2026 після блокування його банківських рахунків. 
У зв`язку з цим позивач просив поновити йому строк для оскарження постанови. Також позивач вважає, що постанова про адміністративне правопорушення № 3572 від 12.05.2025 є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки відсутня подія правопорушення, передбаченого ч.3 ст. ст.210-1 КУпАП, і відповідно порушення ним закондавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію відповідачем не доведено жодним доказом. 
Ухвалою судді Заставнівського районного суду Чернівецької області Пухарєвої О.В. від 13.03.2026 поновлено ОСОБА_1 процесуальний строк для звернення до суду з адміністративним позовом та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким ІНФОРМАЦІЯ_3 позовні вимоги не визнано, оскільки вважають, що оскаржувана постанова відповідає вимогам КУпАП та скасуванню не підлягає. Зазначають, що ОСОБА_1 не з`явився 23.03.2025 о 14:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 за електронною повісткою № 2867201, направленою засобами поштового зв`язку відповідно до Постанови КМУ №560. ОСОБА_1 був належним чином оповіщеним про його прибуття 23.03.2025 на 14:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відміткою посадової особи Укрпошти «вручена отримувачу наручно» від 14.03.2025. ОСОБА_1 28.04.2025 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де посадовою особою відносно нього було складено адміністративний протокол № 6/422.
12.05.2025 ОСОБА_1 зявився до ІНФОРМАЦІЯ_2 та в порядку ст. 279-9 КУпАП подав заяву про визнання адміністративного правопорушення, яке зафіксоване в протоколі, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП та надав згоду на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності. У зв`язку з цим ОСОБА_1 постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 3572 від 12.05.2025 притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. В подальшому позивач не цікавився результатом адміністративного провадження. З огляду на зазначене відповідач вважає вимоги позивача безпідставними і такими, що задоволенню не підлягають.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, в своїй письмовій заяві до суду просили розглянути позовну заяву без їх участі та задовольнити позовну вимогу. 
Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату і місце судового засідання, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив. 
Представник третьої особи до суду не з`явився. В письмовій заяві начальник відділу ДВС у Чернівецькому районі Чернівецької області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України просив розглядати справу без їх участі та прийняти рішення на розсуд суду. 
У зв`язку з неявкою в судове засідання, всіх учасників справи у відповідності до ч.4 ст.229 КАСУ фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши письмові докази, суд приходить до таких висновків.
З копії військового квитка серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я: ОСОБА_1 , в якому міститься відомості про ВІН НОМЕР_2 , вбачається, що останній з 28.04.2024 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.16). 
Судом встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 № 3572 від 12.05.2025 позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі 17 000 грн (а.с. 9). 
Непогодившись з постановою № 3572 від 12.05.2025 за справою про адміністративне правопорушення, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Відповідно до постанови, яка є предметом оскарження, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення №6/422 від 28.04.2025 встановлено, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, 23.03.2025 о 14:00 року не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 за електронною повісткою № 2867201, сформованою за допомогою Єдиного державного реєстру призовників військовозобов`язаних та резервістів та направленою засобами поштового зв`язку у відповідності до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затвердженого Постановою КМ України №560. Електронна повістка була надіслана засобами поштового зв`язку на адресу АДРЕСА_2 та повернута з проставленням відмітки посадовою особою Укрпошти «вручена отримувачу наручно» 14.03.2025. Своїми протиправними діями ОСОБА_1 порушив п. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що призвело до порушення закондавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненного в особливий період, тобто, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП. 
За нормами, встановленими частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Ця конституційна норма втілює засадничу складову принципу законності, відповідно до якої суб`єктам владних повноважень дозволено робити тільки те, на що їх прямо уповноважує закон. Ця конституційна норма вимагає дотримуватися приписів Закону як підстави для вчинення суб`єктом владних повноважень активних дій. Закон, своєю чергою, визначає, описує, який юридичних факт чи їх сукупність повинні бути наявними для того, щоб у владного суб`єкта виникли повноваження діяти тим чи іншим чином. Будь-яка діяльність та будь-яке рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності таких юридичних фактів, визначених законом, буде проявом свавільності.
Приписами частини 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 7 КУпАП України визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Процес притягнення до адміністративної відповідальності передбачає дотримання прав особи, яку притягують до такої відповідальності.
Відповідно до частини 10 статті 1 Закону України “Про військовий обов`язок та військову службу” громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Відповідно до статті 235 КУпАП військові комісаріати розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення військовозобов`язаними чи призовниками законодавства про військовий обов`язок і військову службу, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, , про неявку на виклик у військовий комісаріат, (статті 210, 210-1, 211 - 211-6).
Від імені військових комісаріатів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право районні (міські) військові комісари.
Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У розумінні статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до частин 6 - 9 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику.
Протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління та регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України (у частинi правопорушень, вчинених військовозобов`язаними Служби зовнішньої розвідки України), якщо особа подала відповідну заяву, в якій вона не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності.
У випадках, передбачених частинами шостою і сьомою цієї статті, уповноважені посадові особи після отримання підтвердних документів про отримання виклику або відповідної заяви виносять постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. 
Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Положення цієї частини не застосовуються у разі притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованих за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), а також правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, у випадках, якщо особа не оспорює допущене порушення, згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності та подала про це відповідну заяву.
Як вбачається із змісту відзиву відповідача на позовну заяву 28.04.2025 відносно ОСОБА_1 посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 було складено пртокол про адміністративне правопорушення №6/422. ОСОБА_1 особисто брав участь при складанні зазанченого протоколу, отже не звертався до територіального центу комплектування та соціальної підтримки із заявою про неоспорення допущенного порушення та згоду на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності. При цьому ОСОБА_1 був належним чином повідомленим про дату і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Положеннями статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі статтею 283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Як вбачається з матеріалів справи, в оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення зазначено, що позивач порушив вимоги ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Приписами ч.1 ст. 210-1 КУпАП встановлено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію –
тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Частиною 3 ст.210-1 КУпАП встановлено, що вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період –
тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності. До структури складу адміністративного правопорушення відносяться: об`єкт; об`єктивна сторона; суб`єкт; та суб`єктивна сторона.
Суб`єктивна сторона - це внутрішня сторона проступку, психічний стан суб`єкта проступку, що характеризує його волю, яка виявляється в протиправній дії, його ставлення до дії, яку він вчинив.
Ознаками суб`єктивної сторони проступку є вина, мотив і мета правопорушення.
Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення.
Крім діяння, ознаками об`єктивної сторони правопорушення є місце, час, обстановка, спосіб, знаряддя здійснення діяння.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Відповідач, як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності, у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.
Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, поміж іншого, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справ та посилання на норму закону, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, посилання на докази, якими він керувався при ухваленні відповідного рішення. Дотримання даних вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови у судовому порядку.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Як вбачається з фабули оскаржуваної постанови № 3572 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, подія правопорушення зводиться до того, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 , 23.03.2025 о 14:00 год. не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою № 2867201 для уточнення даних. 
Відповідно до пункту 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 202 року №1487 (далі по тексту - Порядок №1487) районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки організовують оповіщення та у разі потреби можуть здійснювати безпосередньо через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання тощо) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис (додаток 11) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.
Судом встановлено, що 07.03.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за допомогою Єдиного державного реєстру призовників військовозобов`язаних та резервістів сформовано електронну повістку № 2867201 про необхідність явки 23.03.2025 о 14:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_3 для уточнення даних. Зазначену повістку було направлено засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення на адресу проживання позивача.
Факт вручення повістки адресату та її отримання, отже обізнаності про необхідність його явки у строк та місце, зазначені в повістці, позивачем ОСОБА_1 не заперечується.
Згідно з пунктом 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 (далі по тексту – Порядок №560) за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Звертаючись до суду з даним адміністративним позовом позивач зазначає, що на він своєчасно з`явився за викликом у вихідний день 23.03.2025 о 14:00 годині до ІНФОРМАЦІЯ_2 , але черговий працівник, перевіривши електронну базу відпустив його до дому, повідомивши що у разі потреби його викликатимуть повторно. 
Доводячи законність винесення відносно ОСОБА_1 постанови про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП відповідачем разом із відзивом на позовну заяву до суду подано копію повістки № 2867201 від 07.03.2025 про виклик ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних на 23.03.2025 о 14:00 годині та копію опису вкладення до рекомендованого поштового відправлення №0610237468964, в якому зазначено "Повістка від 07.03.2025 № 2867201», а також копію письмової заява ОСОБА_1 від 12.05.2025 р. на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що він визнає скоєне ним правопорушення, зафіксоване в протоколі № 6/422, не оспорює його та згідний на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності.
Разом з цим відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність в діях (бездіяльності) ОСОБА_1 події адміністративного правопорушення, за вчинення якого останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, а саме факту його неявки в неділю 23.03.2025 о 14:00 годині до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних. 
Вказані обставини впливають на встановлення обставин правопорушення та об`єктивної істини в даній справі.
Згідно зі статтею 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
За відсутності в матеріалах справи належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів, які б підтверджували, що позивач не з`явився 23.03.2025 о 14:00 годині на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд приходить до висновку, що позивач не може бути притягнутий до відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП.
Верховним Судом у постанові від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.
Порушення норм процесуального права, недотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення суб`єктом владних повноважень при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення.
Розгляд справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку та порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, у випадках, якщо особа не оспорює допущене порушення, згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності та подала про це відповідну заяву визначений ст. 279-9 КУпАП.
Відповідно до вказаної норми, у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, але не пізніше дня розгляду справи про таке адміністративне правопорушення, особа може звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України, в якому вона перебуває на обліку, із заявою, в якій особа зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності. Зазначена заява подається особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, особисто в письмовій формі або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.
Керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки, начальник Служби мобілізації та територіальної оборони, регіонального органу Служби безпеки України, посадова особа уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України протягом трьох днів після отримання такої заяви зобов`язані перевірити викладені у ній фактичні дані про визнання особою правопорушення та надання нею згоди на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності і з дотриманням вимог статей 247, 280, 283 цього Кодексу винести постанову по справі, у тому числі без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У постанові про накладення адміністративного стягнення керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки, начальник Служби мобілізації та територіальної оборони, регіонального органу Служби безпеки України, посадова особа уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України визначають розмір штрафу на рівні мінімального розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (частиною статті) цього Кодексу за вчинення такого правопорушення.
Статтею 283 КУпАП визначено вимоги до змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 5 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, у випадках, якщо особа не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити також відомості про дату, спосіб надходження та зміст заяви від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Крім того, у постанові про накладення адміністративного стягнення мають міститися інформація про порядок виконання адміністративного стягнення, у тому числі реквізити для сплати штрафу, та відомості про те, що постанова вважатиметься виконаною у разі сплати протягом десяти календарних днів з дня набрання такою постановою законної сили не менше ніж 50 відсотків розміру штрафу.
Крім цього, статтею 300-3 КУпАП, визначено порядок виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію у випадках, якщо особа не оспорює допущене порушення, згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності та подала про це відповідну заяву.
Так, відповідно до вказаної норми, у разі якщо постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення, передбачене статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, винесена в порядку, передбаченому статтею 279-9 цього Кодексу, та особа протягом десяти календарних днів з дня набрання такою постановою законної сили сплатила не менше ніж 50 відсотків розміру штрафу за постановою про накладення адміністративного стягнення, така постанова вважається виконаною.
У разі несплати штрафу особою, яка вчинила правопорушення, передбачене статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, протягом 30 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення така постанова підлягає примусовому виконанню.
Суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, з посиланням на заяву ОСОБА_1 від 12.05.2025, в якій той зазначив, що згоден на притягнення до адміністративної відповідальності та розгляд справи за його відсутності, оскільки така заява сама по собі не підтверджує факту вчинення ним адміністративного проваопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, а також не свідчить про дотримання відповідачем установленої законом процедури.
Розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст.210-1 КУпАП, якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик ТЦК та СП не передбачає складання протоколу про адміністративне правопорушення (ч.6 ст. 258 КУпАП). У цьому випадку після отримання підтвердних документів про отримання виклику уповноважені особи виносять постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП (ч.8 ст.258 КУпАП). 
Проте, судом встановлено, що при прийнятті рішення суб`єктом владних повноважень про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за неявку до територіального центру комплектування та соціальної підтримки було порушено процедуру, встановлену ч.ч.6,8 ст.258 КУпАП, оскільки 28.04.2025 відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 6/422. 
Надаючи правову оцінку оскаржуваній постанові, судом також встановлено, що вона винесена з порушенням порядку, передбаченого ст. 279-9 КУпАП з урахуванням заяви ОСОБА_1 про визнання вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки вона не містить відомості про дату, спосіб надходження та зміст заяви від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Крім того, у постанові про накладення адміністративного стягнення № 3572 від 12.05.2025 не міститися інформації про порядок виконання адміністративного стягнення, визначений ст. 300-3 КУпАП.
В той же час, при внесенні оскаржуваної постанови, в ній не зазначено належного опису обставин, установлених під час розгляду справи з посиланням на докази, визначені у ст.251 КУпАП, які були отримані та оцінені у встановленому законом порядку, та на яких ґрунтується висновок про доведеність вини, події та підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1КУпАП, отже належним чином не мотивовано висновку про винуватість позивача, що суперечить вимогам ст. ст. 7, 245, 252, 280, 283 КУпАП.
За відсутності доказів неявки ОСОБА_1 на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_6 , посилання на вищезазначену заяву не спростовує допущених порушень та не може бути підставою для визнання дій відповідача правомірними.
Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Отже, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що уповноваженою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 при прийнятті рішення про притягнення ОСОБА_1 ло адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП недотримано передбачену законом процедуру та порядок, оскільки не в повній мірі були виконані вимоги статей 258, 268, 278, 279-9, 280, 283 КУпАП. З огляду на необґрунтованість оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, вона підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.
Керуючись ст.ст.2, 8, 9, 72-77, 139, 241-246, 271, 272, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити.
Скасувати постанову № 3572 від 12.05.2025 про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 адміністративного стягненняу вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП - закрити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його складення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя Олена ПУХАРЄВА