Справа №333/3198/25
Провадження №3/333/11/26

ПОСТАНОВА
Іменем України

12 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Холод Р.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно:
ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді оператора безпілотних авіаційних комплексів, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , - 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, – 

ВСТАНОВИВ:

03.04.2025 року, о 09 год. 27 хв., ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter Т4», реєстраційний номер НОМЕР_3 , по Оріхівському шосе, буд.14А у м. Запоріжжі, у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху України. Огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проводився у встановленому законодавством порядку: лікарем-наркологом у медичному закладі - Комунальне некомерційне підприємство «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради.  

11.04.2025 року справа стосовно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП з Управління патрульної поліції в Запорізькій області надійшла до Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

У судовому засіданні 20.05.2025 року ОСОБА_1 провину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення не визнав та просив закрити провадження у справі у зв`язку з тим, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно нього було складено з порушенням вимог ст.266-1 КУпАП, а саме: без представників ВСП. 
Додатково ОСОБА_1 суду пояснив, що 03.04.2025 року був зупинений на блокпосту поліцейськими, з якими напередодні були суперечки. 
Поліцейський, нібито, виявив у нього ознаки алкогольного сп`яніння, запропонував пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, від якого він відмовився у зв`язку з упередженим ставленням до нього поліцейського. Тоді його повезли до медичного закладу для проходження огляду, де було проведено освідування, результат якого позитивний та становить 0,56‰.
Встановленні результати слід визнати недійсними, оскільки було порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння. 

У судовому засіданні 16.06.2025 року, після перегляду відеозапису, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 заявив клопотання про закриття провадження у справі на підставі того, що 03.04.2025 року він керував транспортним засобом у стані крайньої необхідності, так як виконував наказ командира відігнати автомобіль на СТО.

Подальші судові засідання, призначенні на 06.08.2025 року, 15.09.2025 року, 20.10.2025 року, 25.11.2025 року та 19.01.2026 року, були відкладені за заявами ОСОБА_1 про відкладення судових засідань з причин перебування на навчанні або на бойовому чергуванні. При цьому, жодних підтверджуючих доказів поважності причин неявки до суду ОСОБА_1 не надано.
11.02.2026 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про відкладення судового засідання, призначеного на 12.02.2026 року, у зв`язку з перебуванням на бойовому чергуванні та неможливості прибути безпосередньо до зали судового засідання або підключитися по відеоконференцзв`язку. 
Суд визнає неявку ОСОБА_1 у судове засідання неповажною, з огляду на його обізнаність про дату, час та місце розгляду справи, а також враховуючи відсутність документів на підтвердження поважності причини неявки.
Оцінюючи вказані обставини та поведінку ОСОБА_1 , враховуючи дату вчинення ним правопорушення, а також те, що він висловив свою позицію щодо складеного працівниками УПП в Запорізькій області протоколу та інших матеріалів стосовно нього, суддя дійшов до висновку, що останній зловживає своїми правами, а його неявка у судові засідання без поважних причин свідчить про затягування розгляду справи і впливає на розумні строки її розгляду, тому, керуючись вимогами ч.1 ст.268 КУпАП, було прийнято рішення про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .
Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 , суд враховує практику Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 23.08.2018 року у справі №11-237сап18, згідно якої право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлене ч.1 ст.268 та ч.6 ст.294 КУпАП, не є абсолютним.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, враховуючи пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали вказаної справи, суддя дійшов до такого.

Процес притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, регулюється нормами: Кодексу України про адміністративні правопорушення; Правил Дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкція № 1452/735); Порядком направлення водії транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. №1103 (далі – Порядок №1103); Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395 (далі - Інструкція №1395); Закону України «Про Національну поліцію». 

Згідно п.2.9а Правил Дорожнього руху України, водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Пунктами 6 та 7 розділу І «Загальні положення» Інструкції №1452/735 передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів та лікарем закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
Згідно з п.п. 6,10 Розділу II «Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів» Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.
Відповідно до вказаної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно положень ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 

Дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена і підтверджується дослідженими судом доказами, а саме:
- даними, встановленими протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №289332 від 03.04.2025 року, згідно яких встановлено час, дату та місце скоєння адміністративного правопорушення;
- даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд ОСОБА_1 не проводився у зв`язку з відмовою останнього від його проходження;
- даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03.04.2025 року (час направлення: 09 год. 41 хв.), згідно з якими ОСОБА_1 направляється до КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради у зв`язку з виявленням у нього ознак алкогольного сп`яніння, а саме: запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мовлення, вираженого тремтіння пальців рук;
- даними висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції стосовно ОСОБА_1 , складеного 03.04.2025 року (об 11 год. 00 хв.) лікарем КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради ОСОБА_2 , згідно якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння;
- даними результату аналізу №1454 токсикологічних досліджень, відповідно до яких у сечі ОСОБА_1 виявлено етанол у концентрації 0,9%.
- даними відеозапису (відеофайл ЕПР1 №289332), наданого УПП в Запорізькій області та дослідженого судом, згідно з якими зафіксовано зупинений на блокпосту транспортний засіб «Volkswagen Transporter Т4», реєстраційний номер НОМЕР_3 (час відеозапису: 02:20). У зв`язку з виявленням у водія, як у подальшому встановлено — ОСОБА_1 , ознак алкогольного сп`яніння, останньому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального приладу «Драгер». Водій від проходження огляду на місці відмовився, мотивуючи це недовірою до спеціального технічного засобу «Драгер», водночас погодився пройти огляд у закладі охорони здоров`я (час відеозапису: 08:25–08:50).
У подальшому, після прибуття до закладу охорони здоров`я, лікарем проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння, за результатами якого встановлено перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. Результат дослідження за допомогою «Драгер» становить 0,56% (час відеозапису: 1:13:59), а відповідно до результатів лабораторного дослідження вміст етанолу в сечі – 0,90%) (час відеозапису: 1:49:47). 
Після повернення на місце зупинки транспортного засобу, поліцейські роз`яснили ОСОБА_1 права, передбачені Конституцією України та КУпАП, оголосили протокол про адміністративне правопорушення, вручили його копію.

Оцінюючи вказані докази, суддя дійшов висновку, що вони не суперечать один одному, а навпаки доповнюють та підтверджують обставини порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9а Правил дорожнього руху України. Порушень з боку патрульних поліцейських по оформленню адміністративного матеріалу відносно останнього, суддя не вбачає.

За клопотанням ОСОБА_1 судом було витребувано з КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради копії акту медичного огляду ОСОБА_1 , на підставі якого було складено висновок щодо результатів огляду останнього.
З акту огляду вбачається, що висновок щодо перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння лікарем ОСОБА_2 зроблено на підставі його комплексного обстеження (візуальний огляд та забір біологічного матеріалу). 

При прийнятті рішення суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86).

Щодо доводів ОСОБА_1 , суд їх не приймає до уваги та відноситься критично, враховуючи таке.

Щодо складання постанови неуповноваженою особою

Відповідно до ч.с. 1-3 ст. 266-1 КУпАП, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Отже, проведення огляду військовослужбовця на стан алкогольного сп`яніння у порядку статті 266-1 КУпАП (тобто посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України) передбачений лише у випадку якщо є підстави вважати, що військовослужбовець у стані сп`яніння перебуває на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення), а також виконує обов`язки військової служби або перебуває на території військових частин.

З матеріалів справи вбачається, що 03.04.2025 року, о 09 год. 27 хв., ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter Т4», реєстраційний номер НОМЕР_3 , по вул. Оріхівське шосе, 14А у м. Запоріжжі, у стані алкогольного сп`яніння.
Отже, вищезазначена подія відбулась поза межами військової частини та поза межами місць, зазначених у ст. 266-1 КУпАП.
Також, під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 , не повідомляв працівникам поліції про те, що на час його зупинки він виконував обов`язки військової служби, відповідно, жодних доказів на підтвердження цих обставин працівникам поліції не надав.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 15 КУпАП військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Оскільки правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, віднесено до правопорушень на транспорті, то військовослужбовець винний у його вчинені, повинен нести адміністративну відповідальність на загальних засадах. Тому і проведення огляду водія-військовослужбовця на стан алкогольного сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння відповідно до приписів ст.ст.255, 266 КУпАП віднесено до повноважень органів Національної поліції.
За таких обставин, доводи ОСОБА_1  щодо порушення працівниками поліції вимог ст.266-1 КУпАП, є необґрунтованими та такими, що суперечать фактичним обставинам справи.

Щодо упередженого ставлення поліцейських до ОСОБА_1 . 

До пояснень ОСОБА_1 щодо упередженого ставлення поліцейських до нього, суд відноситься критично у зв`язку з відсутністю відповідних доказів та ненаданням суду відомостей щодо оскарження неправомірних дій поліцейських під час оформлення адміністративного матеріалу стосовно останнього. 
Вважаю, що у даному випадку працівники поліції виконували свої службові обов`язки відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію», за межі своїх повноважень не виходили, упередженого ставлення до ОСОБА_1 не допускали.

Щодо твердження ОСОБА_1 про керування транспортним засобом 03.04.2025 року в стані крайньої необхідності 

Статтею 17 КУпАП передбачено, що особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, не підлягає адміністративній відповідальності.
Згідно зі ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Крайня необхідність - це випадок зіткнення двох інтересів, які рівною мірою охороняються законом, і при якій заради збереження більш важливого інтересу, заподіюється шкода меншому інтересові.
Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза зазначеним охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.
Небезпека за таких обставин не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам. Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.
Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу.

Таким чином, для встановлення стану крайньої необхідності суд, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, а також заподіяної шкоди, яка при цьому повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода, їхній взаємозв`язок.

Як пояснив у судовому засіданні сам ОСОБА_1 , він виконував наказ командира щодо перегону автомобіля на СТО.
Водночас, жодних належних і допустимих доказів на підтвердження наявності стану крайньої необхідності (зокрема, щодо нагальної потреби у ремонті транспортного засобу з метою подальшого виконання бойових завдань, відсутності іншого водія тощо) суду не надано.
За таких обставин підстави для висновку про вчинення діяння у стані крайньої необхідності відсутні.

Таким чином, жодних належних та допустимих доказів, які б спростували наявність події і складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КупАП та непричетність до нього ОСОБА_1 , суду не надано і не встановлено під час судового засідання. 

В даному випадку суддя дійшов до висновку, що досліджені у судовому засіданні докази: дані протоколу про адміністративне правопорушення та на відеозаписі, долученому до нього, не суперечать, а навпаки доповнюють один одного і є переконливими, підтверджуючи: 
- порушення  ОСОБА_1 вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху України, а саме: водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння;
- наявність у діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: керування транспортними засобами особою у стані алкогольного сп`яніння. 

При накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу  ОСОБА_1 , ступінь його вини, майновий стан, відсутність фактів про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність  ОСОБА_1 , суддя не вбачає. 

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 29.06.2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполучення Королівства», особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є такими, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Отже, керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не може вважатись малозначним правопорушенням, оскільки зазначені дії наражають оточуючих на небезпеку.

Згідно довідки УПП в Запорізькій області  ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_4 від 15.12.2001 р. (здане на збереження). 

За вказаних обставин, вважаю, що на  ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України, у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на один рік.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Згідно з п.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 33-35, 40-1, 130, 283, 284, 287-289 КУпАП, п.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір»суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Накласти на  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень (отримувач: ГУК у Зап.обл./Зап.обл./21081300, код отримувача (ЄДРПОУ): 37941997, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN): UA708999980313000149000008001, код класифікації доходів бюджету: 21081300) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути з  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 коп. (Реквізити для сплати: Отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Номер рахунку (IBAN): UA908999980313111256000026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106).
У разі несплати  ОСОБА_1 штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП (не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови – не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення), постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем його проживання, роботи або за місцем знаходження його майна, в порядку, встановленому законом. 
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, відповідно до вимог ст. 308 КУпАП з  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягується:
- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; 
- витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України. 
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя      Р.С. Холод