ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1730/26 Справа № 263/4208/13-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Демидова С. О. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді        Агєєва О.В.,
суддів:        Красвітної Т.П., Халаджи О.В.
за участю секретаря судового засідання     Кирилішиної В.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу №263/4208/13-ц за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Лігал», про заміну сторони стягувача його правонаступником, за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» - Костюченко Марії Ігорівни на ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 07 жовтня 2025 року, постановлену у складі судді Демидової С.О., -
ВСТАНОВИВ:

Заявник ТОВ «Дебт Форс» звернувся до Соборного районного суду міста Дніпра з заявою про заміну сторони стягувача його правонаступником.
В обґрунтування поданої заяви зазначає, що 01 липня 2013 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області ухвалив рішення по справі: №263/4208/13-ц про стягнення з боржника (ів): ОСОБА_1 , на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» заборгованості за кредитним договором: №Д006/СА-105.07.2.
Ухвалою суду від 29 жовтня 2019 року замінено стягувача ПАТ «Родовід Банк» з примусового виконання виконавчого листа у справі №263/4208/13-ц за рішенням від 01 липня 2013 року Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, на ТОВ «Вердикт Капітал».
22 лютого 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Лігал» було укладено Договір №22-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кампсіс Лігал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором №Д006/СА-105.07.2.
17 травня 2023 року між ТОВ «Дебт Форс» та ТОВ «Кампсіс Лігал» також було укладено Договір №17-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги заборгованості, в тому числі і за Кредитним договором №Д006/СА-105.07.2.

Ухвалою Соборного районного суду міста Дніпра від 07 жовтня 2025 року у задоволенні заяви ТОВ «Дебт Форс», заінтересовані особи: ТОВ «Вердикт Капітал», ОСОБА_1 , ТОВ «Кампсіс Лігал», про заміну сторони стягувача його правонаступником - відмовлено. 

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, представник ТОВ «Дебт Форс» - Костюченко М.І. подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування скарги зазначає, що відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. 
Отже, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання по цій справі складає три роки.
Зауважує, що Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та в подальшому дія такого воєнного стану щоразу продовжувалась наступними Указами Президента України і станом на дату подання цієї апеляційної скарги в Україні все ще діє воєнний стан, запроваджений 24 лютого 2022 року, він не припинений та не скасований.
Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження», як спеціальним нормативно-правовим актом, у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.
Таким чином, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, який спливав 11 березня 2023 року був перерваний в силу положень Закону України «Про виконавче провадження», доповненого Законом України від 15 березня 2022 року №2129-ІХ, який набрав чинності з 26 березня 2022 року.
Зауважує, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не пропущено та він може бути пред`явлений до виконання протягом трьох років з дня припинення або скасування воєнного стану на території України. 
У зв`язку з чим просила апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 07 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким заяву ТОВ «Дебт Форс» про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити у повному обсязі.

Учасники справи в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися були належним чином повідомленими про час та дату розгляду справи.
Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання оскільки, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватись на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Під час час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Ухвала суду зазначеним вимогам закону не відповідає, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 01 липня 2013 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області ухвалив рішення по справі: №263/4208/13-ц про стягнення з боржника (ів): ОСОБА_1 , на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором: №Д006/СА-105.07.2.
Ухвалою суду від 29 жовтня 2019 року замінено стягувача ПАТ «Родовід Банк» з примусового виконання виконавчого листа у справі №263/4208/13-ц за рішенням від 01 липня 2013 року Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, на ТОВ «Вердикт Капітал».
Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 10 березня 2020 року, заяву ТОВ «Вердикт Капітал» задоволено, видано дублікат виконавчого листа та поновлено строк на його пред`явлення до виконання.
02 березня 2021 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя видано дублікат виконавчого листа з терміном пред`явлення до 11 березня 2023 року.
22 лютого 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Лігал» було укладено Договір № 22-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Кампсіс Лігал», а ТОВ «Кампсіс Лігал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором 
17 травня 2023 року між ТОВ «Дебт Форс» та ТОВ «Кампсіс Лігал» також було укладено Договір №17-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги заборгованості, в тому числі і за Кредитним договором №_Д006/СА-105.07.2.

Відмовляючи у задоволенні заявлених вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для заміни стягувача, оскільки із заявою про заміну сторони стягувача у виконавчому документі по справі №263/4208/13-ц, представник ТОВ «Дебт Форс» звернувся після спливу строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, при цьому не порушив питання про поновлення такого строку.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду наступне.
Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду .
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з положеннями статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.
Підставою для заміни сторони судового процесу або виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.
Відповідно до частин першої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Тож, оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, то якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Але заміна учасника справи не обов`язково означає заміну сторони відкритого виконавчого провадження.
На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України.
Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України.
Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства.
Подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 листопада 2020 року у справі №916/617/17.
Водночас варто звернути увагу і на те, що заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.
Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим.
Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництво, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі. За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.
Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.
Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження№ 14-197цс21, пункти 127- 130).

У справі яка переглядається, матеріали справи свідчать про те, що у своїй заяві ТОВ «Дебт Форс» просило суд змінити вибулого стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» на правонаступника ТОВ «Дебт Форс» у виконавчому листі №263/4208/13-ц, виданому Жовтневим районним судом м.Маріуполя Донецької області 02 березня 2021 на виконання рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 01 липня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованості в сумі 62 750 доларів США; пеню у розмірі 943 651,59 грн; три відсотки річних та інфляційні у розмірі 15 478,69 грн. та витрат по сплаті судового збору в сумі 3 441 грн.
Посилалося зокрема на те, що строк на пред`явлення виконавчого листа Жовтневим районним судом м.Маріуполя Донецької області у справі №263/4208/13-ц, ще не минув і зобов`язання за кредитним договором боржником ОСОБА_1 не виконано.
Змістовний аналіз наведених вимог заяви та її мотивів дає підстави для висновку про те, що ТОВ «Дебт Форс» мало на меті не просто отримати процесуальний статус стягувача, а хотіло змінити сторону стягувача у виконавчому провадженні з виконання рішення на підставі матеріального правонаступництва за договором №22-02/23 від 22 лютого 2023 року про відступлення прав вимоги, для стягнення боргу, а тому переконувало, що строк повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання не закінчився.

Що до доводів з приводу спливу строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Як встановлено судом, ухвалою суду від 29 жовтня 2019 року замінено стягувача ПАТ «Родовід Банк» з примусового виконання виконавчого листа у справі №263/4208/13-ц за рішенням від 01 липня 2013 року Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, на ТОВ «Вердикт Капітал».
Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 10 березня 2020 року, заяву ТОВ «Вердикт Капітал» задоволено, видано дублікат виконавчого листа та поновлено строк на його пред`явлення до виконання.
02 березня 2021 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя видано дублікат виконавчого листа з терміном пред`явлення до 11 березня 2023 року.
05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», частиною 1 статті 12 якого передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання можуть перериватись. Після переривання строку, його перебіг поновлюється. Суть переривання строку полягає у тому, що при настанні певних обставин (юридичних фактів) перебіг строку починається спочатку, а час, який минув до перерви, до нового строку не зараховується.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та триває дотепер.
Особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено пунктом 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», доповненим Законом України від 15 березня 2022 року №2129-ІХ, яким передбачено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102/ІХ, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження», як спеціальним нормативно-правовим актом, підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.
Подібний висновок викладено, зокрема у постановах Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі №260/2595/22, від 03 квітня 2025 року у справі №712/8159/15-ц, від 05 лютого 2025 року у справі №1616/803/2012, від 22 жовтня 2025 року у справі №336/3450/13.

У постанові Верховного Суду від 24 вересня 2025 року у аналогічній справі №1625/2550/12 зазначено, що оскільки у зв`язку із запровадженням в Україні воєнного стану строки пред`явлення виконавчих документів до виконання перериваються. Тому (у даній справі) Верховний Суд встановив відсутність підстав вважати, що стягувач пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання. Переривання строків пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання згідно з пунктом 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» означає анулювання строку, який сплив до моменту запровадження воєнного стану, та до дня припинення або скасування воєнного стану зупиняється перебіг трирічного строку на пред`явлення до виконання рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, що не сплив на дату запровадження воєнного стану. Відповідно, після припинення або скасування воєнного стану перебіг цього строку починається заново.

Матеріали справи свідчать про те, що 02 березня 2021 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя видано дублікат виконавчого листа з терміном пред`явлення до 11 березня 2023 року, однак строк пред`явлення його до виконання, після видачі дублікату, мав складати до 02 березня 2024 року, проте і даний строк перервався, у зв`язку з введенням воєнного стану на території України до дня його припинення або скасування.
Отже, станом на час розгляду справи, а також на даний час, строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання - не сплинув.
Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, не врахував висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10, про те, що заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу; не надав оцінку справжній меті (суті) вимог заяви ТОВ «Дебт Форс» та передчасно дійшов висновку про відмову у їх задоволенні.

Таким чином, наведені заявником у апеляційній скарзі доводи знайшли своє підтвердження і підлягають задоволенню.
З огляду на викладене оскаржувану ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою, тому вона підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення вимог заяви.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» - задовольнити. 
Ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 07 жовтня 2025 року - скасувати.
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» - задовольнити.
Замінити стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у виконавчому листі №263/4208/13-ц від 13.07.2013р., дублікат якого видано Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області 02.03.2021р., по справі за позовом ПАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №Д006/СА-105.07.2. від 29.05.2007, на правонаступника – Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (КОД ЄДРПОУ: 43577608, юридична адреса: 02095, Київ обл., Київ р-н., Київ, вул.Княжий Затон, буд.9, прим.369, оф.1).
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складено 18.02.2026

Головуючий суддя О.В. Агєєв