Справа № 443/572/25 Головуючий у 1 інстанції: Равлінко Р.Г. 
Провадження № 22-ц/811/2656/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

05 березня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Ванівського О.М.,
суддів Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.
секретаря: Підлужного В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 26 червня 2025 року у справі за позовом «Моторного (транспортного) страхового бюро України» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -
в с т а н о в и в:
В квітні 2025 року позивач Моторно (транспортне) страхове бюро України звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу
В обгрунтування позовних вимог покликався на те, що 08.08.2024 о 19 год 15 хв на а/д М-06 «Київ-Чоп» 640 км 700 м, с. Нижнє Синьовидне, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Renault», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача та транспортного засобу «Volkswagen golf», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу потерпілого була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». Строк дії договору страхування на момент ДТП діяв. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Таким чином, відповідач на момент ДТП не виконав вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» та не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. Оскільки, на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з метою відшкодування збитків та на виконання вимог ст. 35, п. 41 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 10.08.2024 потерпілий звернувся до позивача із відповідною заявою про страхове відшкодування. Водночас 10.08.2024 потерпілий, на виконання вимог ст. 33 Закону, звернувся до позивача із відповідною заявою про настання дорожньо-транспортної пригоди. За результатами звернення Потерпілого та розгляду його заяви, позивачем було відкрито регресну справу № 106502. Отже, у силу настання передбачених Законом підстав у позивача виник обов`язок відшкодувати потерпілому заподіяну відповідачем шкоду. За результатами Висновку вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen golf», номерний знак НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП, складає 333 403,51 грн без урахування ПДВ. Позивач виконуючи вимоги ст. 41 Закону, на підставі довідки № 1 від 13.11.2024 та Наказу № 3.1/22794 від 14.11.2024 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, прийняв рішення про відшкодування шкоди потерпілому в загальному розмірі 160 000,00 грн. Також позивачем були понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди у розмірі 3 330,00 грн. Позивачем була повністю відшкодована шкода потерпілому, завдана відповідачем. Загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів, послуг з оплати проведення експертизи, які підлягають відшкодуванню позивачу складає 163 330,00 грн. 
Оскаржуваним рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 26 червня 2025 року позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 163 330 (сто шістдесят три тисячі триста тридцять) гривень 00 копійок та судовий збір у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок, а всього: 166 358 (сто шістдесят шість тисяч триста п`ятдесят вісім) гривень 00 копійок.
Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
Зокрема покликається на те, що звіт № 138, складений оцінювачем-автотоварознавцем ОСОБА_3 , виконаний з порушенням норм Методики товарознавчої
експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003року № 142/5/2092 (далі Методика). Оцінювачем-автотоварознавцем ОСОБА_3 при визначені розміру ринкової вартості визначено було різницю між розміром ринкової вартості до ДТП та вартістю матеріального збитку, що суперечить нормам Методики.
Вважає, що МТСБУ під час вирахування заподіяної шкоди не взяло до уваги той факт, що авто Volkswagen Golf реєстраційний номер НОМЕР_3 внаслідок ДТП 08.08.2024 року вважається знищеним, оскільки вартість відновлювального ремонту даного авто в розмірі 671 816 гривен 94 копійки перевищує ринкову вартість авто станом на день настання ДТП в розмірі 333 403 гривень 51 копійки. Таким чином, МТСБУ фактично не надає належних доказів своїм твердженням, в той час як оцінка транспортного засобу проведена як на авто, яке зазнало шкоди, попри необхідність врахування того, що відповідно до норм чинного законодавства авто вважається знищеним. 
Отже, позов не може бути задоволений через те, що Моторно (транспортним) страховим бюро України було неналежним чином було визначено вартість матеріального збитку та неналежним чином було проведено дослідження пошкодженого транспортного засобу.
Просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
Позивач МТСБУ, скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, 24 вересня 2025 року подав відзив на апеляційну скаргу, де зазначив про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.
В судове засідання, сторони не з`явився, будучи повідомленими належним чином у відповідності до ст. 128 ЦПК України.
Від представника Моторного (транспортного) страхового бюро України» надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі.
Отже, з урахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Сторони мали реальну можливість реалізувати свої процесуальні права з доведенням своєї позиції по справі, у тому числі через можливість брати участь в судовому засідання в режимі відеоконференції або через представника.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "ЮніонАліментаріаСандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що таку слід залишити без задоволення.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Задовольняючи позовні вимоги про стягнення сплаченого майнового відшкодування, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач своїми неправомірними діями завдав шкоду майну фізичної особи, у зв`язку з настанням події МТСБУ здійснив регламентну виплату на користь потерпілого, а тому до нього у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.
Судом встановлено, що постановою Жидачівського районного суду Львівської області від 31.10.2024 по справі №443/1866/24 встановлено, що ОСОБА_1 08.08.2024 о 19 год 15 хв на автомобільній дорозі М-06 «Київ-Чоп» 640 км + 700 м, Львівської області, Стрийського району, с. Нижнє Синьовидне, керуючи транспортним засобом марки « Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_1 , проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, здійснюючи обгін на перехресті, допустив зіткнення із транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду та здійснював поворот ліворуч, внаслідок чого допустив зіткнення із ним, внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками. Своїми діями порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 14.6 «а» Правил дорожнього руху, вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ст.124 КУпАП. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України).
Відповідно до заяви ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ, у якій просив здійснити відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), що сталася 08.08.2024 о 19 год 15 хв за участю транспортного засобу «Volkswagen golf» з номерним знаком НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу «Reno trafic» з номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та надав реквізити для перерахування відшкодування.
Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (надається водієм транспортного засобу у разі оформлення матеріалів ДТП працівниками Національної поліції України) відповідно до ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ОСОБА_2 повідомив МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду (ДТП) з наступними обставинами: дата ДТП: 08.08.2024, час ДТП: 19 год 15 хв, місце ДТП: Львівська обл. Стрийський район с. Тишівниця, обставини ДТП: ОСОБА_2 , 08.08.2024 рухався в сторону с. Тишівниці на своєму автомобілі «Volkswagen golf» з реєстраційними номерами НОМЕР_2 . Близько 19 год 15 хв увімкнув лівий покажчик повороту та почав здійснювати поворот у с. Тишівниця. В момент заїзду у цей поворот у його автомобіль вїхав «Reno traffic» реєстраційними номерами НОМЕР_1 і в наслідок удару вони вилетіли з дороги /а.с.23-24.
Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження №138 від 13.09.2024, складеного судовим експертом Галамаєм Я.І., пошкодження автомобіля «Volkswagen Golf», ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , виявлені після ДТП 08.08.2024, які визначені при його обстеженні 23.08.2024 зазначені у пункті 1.2 дослідницької частини даного висновку та відображені на фотографіях фототаблиць додатку. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Golf», ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , від виявлених при обстеженні 23.08.2024 його пошкоджень внаслідок ДТП 08.08.2024, в цінах на вказану дату обстеження, без врахування (включення) ПДВ на складові (запчастини) та матеріали, становить: 671 816,94 грн. Ринкова вартість автомобіля «Volkswagen Golf», ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , на 08.08.2024 до моменту пошкодження у ДТП, становить: 333 403,51 грн. Коефіцієнт фізичного зносу складових автомобіля «Volkswagen Golf», ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_2 на момент його пошкодження у ДТП 08.08.2024, становить: E3=0,7. Вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Volkswagen Golf», ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , ресстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження у ДТП 08.08.2024, з врахуванням результатів його обстеження 23.08.2024, в цінах на дату обстеження, без врахування (включення) ПДВ на складові (запчастини) та матеріали, становить: 333 403,51 грн.
Відповідно до додатку №1 до висновку огляд та дослідження колісного транспортного засобу, КТЗ «Volkswagen Golf» потребує ремонту.
Згідно з ремонтною калькуляцією №138 від 13.09.2024, загальна вартість ремонту становить 671 816,94 грн.
Відповідно до повідомлення №106502, МТСБУ зверталося до ОСОБА_1 щоб останній у добровільно порядку сплатив 163 330 грн.
Згідно з наказом МТСБУ про виплату ОСОБА_2 відшкодування шкоди у справі №106502, постановлено сплатити на рахунок ОСОБА_2 160 000 грн за шкоду, заподіяну в результаті ДТП.
Відповідно до довідки №1 від 13.11.2024, про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, сума до сплати становить 160 000 грн.
Згідно з платіжною інструкцією №942931 від 15.11.2024, МТСБУ перерахувало ОСОБА_2 160 000 грн виплати у справі №106502, згідно наказу №3.1/22794 від 14.11.2024, т.з. НОМЕР_2 .
Згідно з платіжною інструкцією №940568 від 10.10.2024, МТСБУ перерахувало ТзОВ «Фірма «Експертиза» 3 330,00 грн оплати послуг аваркома (експерта) по справі №106502 згідно рах. №1309.24 від 13.09.2024, т.з. НОМЕР_2 .
Відповідно до розрахунку вартості КТЗ марки «Volkswagen Golf», з номерним знаком НОМЕР_2 від 14.09.2024 після ДТП та розміру регламентної плати складеного на підставі висновку експертного товарознавчого дослідження №138 від 13.09.2024, ринкова варті КТЗ до ДТП становить 333 403,51 грн; вартість КТЗ в пошкодженому стані 57 487,50 грн, різниця вартості КТЗ до та після ДТП – 275 916,01 грн; розмір регламентної виплати 160 000,00 грн.
Судом встановлено, що на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно із ч.2 ст.1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з частинами 1, 2, 5 ст. 1187 ЦКУ джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застрахована не була.
Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Статтею 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено заборону експлуатації транспортного засобу на території України без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
При цьому вказаним Законом передбачені випадки виплати відшкодування шкоди потерпілим у разі використання транспортного засобу власником, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Згідно зі ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Відповідно до положень ч.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно з підпунктом 38.2.1. пункту 38.2. статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Отже, законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу, якщо така шкода спричинена водієм транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 на час ДТП не була застрахована у передбаченому законом порядку, МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявні підстави для стягнення такої виплати в порядку регресу з винної особи на користь МТСБУ.
Безпідставними є покликання апелянта на те, що МТСБУ неналежним чином визначено вартість матеріального збитку та неналежним чином було проведено дослідження пошкодженого транспортного засобу, враховуючи наступне.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 06.07.2018 року у справі № 924/675/17, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Верховний Суд дійшов висновку, що звіт про оцінку транспортного засобу лише попередній оціночний документ, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення ТЗ, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі
витрати.
З метою визначення розміру регламентної виплати, яка належить власнику КТЗ марки VOLKSWAGEN GOLF з номерним знаком НОМЕР_6 після ДТП та розміру регламентної виплати МТСБУ було здійснено та складено Розрахунок вартості КТЗ марки VOLKSWAGEN GOLF з номерним знаком НОМЕР_6 після ДТП та розміру регламентної виплати (надалі також – «Розрахунок») (копія наявна у матеріалах справи)
Відповідно до п. 7.17 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24.11.03 р. за №142/5/2092, (у редакції наказу Міністерства юстиції України № 2060/5/496 від 24.05.2022 (надалі також – «Методика»), якщо вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого КТЗ, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, то ринкова вартість такого КТЗ не розраховується. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним. У цьому випадку може бути визначена вартість утилізації КТЗ.
Згідно зі ст. 30 Закону, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Враховуючи положення п. 36.2, 34.4, статей 29, 34, 36 Закону, Методики та приймаючи до уваги документи надані по справі, вартість КТЗ після ДТП Позивачем була визначена у розмірі 57 487,50 грн.
Отже, відповідно до Розрахунку вартості КТЗ марки VOLKSWAGEN GOLF з номерним
знаком НОМЕР_6 після ДТП та розміру регламентної виплати:
Ринкова вартість КТЗ до ДТП - 333 403,51 грн. 
Ринкова вартість КТЗ після ДТП - 57 487,50 грн
Різниця вартості КТЗ до та після ДТП - (333 403,51 грн - 57 487,50 грн) = 275916,01 грн.
Розмір регламентної виплати визначений відповідно з вимогами статті 9 Закону
України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів» й становить 160 000 грн.
Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем не спростовано суму завданого матеріального збитку, а також не заявлено клопотання про призначення судово-технічної експертизи, з метою визначення суми матеріального збитку, тобто не вчинено жодних дій необхідних для визначення розміру матеріального збитку.
Заперечуючи проти суми майнового відшкодування, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування визначеної вартості ремонтних робіт необхідних для відновлення пошкодженого майна, клопотань про призначення експертизи з приводу того, що встановлена вартість матеріального збитку суперечить дійсності, відповідач не заявляв. Більш того, доказів в обґрунтування того, що сума страхового відшкодування, яка сплачена позивачем не відповідає розміру спричинених збитків, є завищеною та відповідно є необґрунтованою, відповідачем також не надано та матеріалами справи не підтверджено.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому його відповідно до ст.. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Керуючись ст.ст. 374 ч. 1 п.1, 375, 381 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-
у х в а л и в:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 26 червня 2025 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 05.03.2026 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.