ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" лютого 2026 р. Справа №914/1692/25
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді Кравчук Н.М.
суддів Орищин Г.В.
Скрипчук О.С.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Свитязь-Транс” від 29.08.2025 (вх. № ЗАГС 01-05/2649/25 від 29.08.2025) та Товариства з обмеженою відповідальністю “ІС Транс ЮЕЙ” від 05.09.2025 (вх. № ЗАГС 01-05/2700/25 від 05.09.2025)
на рішення Господарського суду Львівської області від 12 серпня 2025 року (суддя Козак І.Б., повний текст рішення складено та підписано 22.08.2025)
у справі № 914/1692/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Свитязь-ТРАНС” (надалі - ТОВ “Свитязь-ТРАНС”), м. Львів
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “ІС Транс ЮЕЙ” (надалі - ТОВ “ІС Транс ЮЕЙ”), м. Городок, Львівська область
про стягнення 131 125,62 грн
ВСТАНОВИВ:
ТОВ «Свитязь-Транс» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовною заявою до ТОВ «ІС Транс ЮЕЙ» про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 131 125,62 грн. Також позивач просить стягнути судові витрати у розмірі 38 528,00 грн, а саме: 3028,00 грн судового збору, 5500,00 судових витрат за послуги судового експерта та 30 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката. 
Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 19.12.2024 на кордоні Краківець відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «MAN» д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та автомобіля марки «DAF XF 105-410» д.н.з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. 19.12.2024 складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол). Позивач звернувся до ПАТ СК «УСГ» (як застрахованої особи) із заявою про виплату страхового відшкодування, яка становить 131 125,62 грн без ПДВ.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 12 серпня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ “ІС Транс ЮЕЙ” на користь ТОВ “Свитязь-Транс” 3207,06 грн вартості відновлювального ремонту, 5500,00 грн вартості висновку експерта, 74,06 грн судового збору. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
При ухваленні рішення судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода 19.12.2024 за взаємним погодженням водіїв було оформлено повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколом), де обидва водії підписали Європротокол, а водій ОСОБА_3 зазначив у графі «мої зауваження» примітку: «не побачив відкритої дверки». Із врахуванням висновку судового експерта №22700 від 03.03.2025, суд вказав, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого авто має розраховуватись наступним чином: 80 207,06 (вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля DAF XF 105-410 реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП в цінах на дату ДТП, без врахування ПДВ)-80 000,00 грн (сума відшкодування за Єапропротоколом) = 3027,00 грн. Задовольняючи позовні вимоги частково, судом взято до уваги правову позицію, наведену Верховним Судом у постанові від 13.08.2018 у справі № 910/9396/17 та від 06.07.2018 у справі № 924/675/17. 
Не погодившись з вказаним рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог, ТОВ «Свитязь-Транс» (скаржник 1) звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить и рішення Господарського суду Львівської області від 12.08.2025 скасуват в частині відмови в задоволенні позовних вимог, змінити рішення суду першої інстанції шляхом задоволення позову повністю в сумі 131 125,62 грн та стягнути понесені витрати. Також просить стягнути з відповідача на його користь 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції
Скаржник -1 вважає, що рішення в оскаржуваній частині прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права - статей 22, 1194 Цивільного кодексу України, а викладені в ньому висновки про часткове задоволення позову не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого авто має розраховуватись як різниця вартості між вартістю відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу та сумою відшкодування за Європротоколом, що, як наслідок, призвело до неправильного ухвалення рішення в частині часткового задоволення позову. Зазначає, що за 83 207,06 грн не можливо провести відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля, так як для повного відновлення необхідна сума в розмірі 211 125,62 грн, в підтвердження чого покликається на висновок експертного автотоварознавчого дослідження. Отже, оскільки позивачем фактично не проведено ремонту, вважає, що з відповідача підлягає стягненню майнова шкода, як різниця між вартістю відновлювального ремонту автомобіля та страховим відшкодуванням (лімітом відповідальності страховика за Європротоколом) в розмірі 131 125,62 грн. 
В обґрунтування вимог щодо стягнення 15 000,00 грн витрат на професійно правничу допомогу позивачем (скаржником 1) до апеляційної скарги долучено: заяву про стягнення судових витрат, ордер серія ВС №1395280 від 27.08.2025 на ім`я Вілінської Г.М., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №388 від 22.07.2025, договір про надання професійної правничої допомоги №2Б/101 від 25.09.2024; додаток до договору про надання професійної правничої допомоги №2Б/101 від 25.09.2024; детальний опис робіт (наданих послуг) використання для надання професійної правничої допомоги від 29.09.2025 та платіжна інструкція від 28.08.2025 №33279. 
Скаржник 2 відповідач - ТОВ «ІС Транс ЮЕЙ» також звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, не погодившись з рішенням Господарського суду Львівської області від 12.08.2025 в частині задоволення позовних вимог, в якій просить рішення у даній справі скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Зокрема, скаржник -2 зазначає, що висновки суду про порушення Правил дорожнього руху водієм транспортного засобу «MAN» д.н.з НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1 є поверхневими та суперечать наявним у справі доказам та не відповідають дійсним обставинам справи. Звертає увагу на додаткове пояснення водія ОСОБА_4 від 06.02.2025 та висновок інженерно-транспортного експерта про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП №36 від 10.06.2025 згідно якого з технічної точки зору, причиною настання даної ДТП стали невідповідність вимогам п.1.5, п.2.3 (д), п.15.13 ПДР України дії водія автопоїзда DAF р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_5 . Також, на думку скаржника -2, при проведенні експертного дослідження, експертом не взято пояснення водія ОСОБА_6 від 21.12.2024 , які були долучені представником позивача лише 18.06.2025 разом із відповіддю на відзив відповідача, і не взяті судом до уваги. Також скаржник 2 звертає увагу на те, що після оголошення резолютивної частини рішення, ним було надіслано адвокатський запит до СК «УСГ» про надання інформації та документів щодо виплати/невиплати страхового відшкодування позивачу. Страховик надав страхувальнику копію такої відмови №03/2678 від 23.06.2025 , в якій було наведено доводи з посиланням на чинне законодавство та докази щодо невизнання події страховим випадком через відсутність у водія ОСОБА_4 порушень ПДР України у виплаті страхового відшкодування. Відтак, стверджує, що незважаючи на відсутність у суду доказів щодо факту виплати страхового відшкодування позивачу коштів в розмірі 80 000,00 грн, суд першої інстанції вказав на те, що таке відбулося та стягнув різницю між виплаченим страховою компанією страховим відшкодуванням (80 000,00 грн) та фактичним розміром шкоди, розрахованим експертом. Відтак, скаржник 2 зазначає, що суд, маючи достатньо доказів на підтвердження існування явних суперечностей у Європротоколі та невідповідністю такого дійсним обставинам ДТП, не проаналізував їх та не надав їм належної правової оцінки. 
До апеляційної скарги скаржником 2 долучено: копію листа ПАТ «СК «УСГ» від 23.06.2025 №03/2678; інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду; типові схеми дорожньо-транспортних пригод. 
Позивач – ТОВ «Свитязь» у відзиві від 12.09.2025 на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, вказуючи на те, що з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» від 17.02.2011 дозволено учасникам дорожнього руху при скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за наявності встановлених п.33.2 ст. 33 даного Закону обставин спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («Європротокол») без інформування відповідного підрозділу МВС України про її настання. Відповідно до інструкції від 11.08.2011 №274/2011 у Європротоколі зазначаються, зокрема, фактична дата, час та місце настання ДТП, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше. Виправлення у повідомлення категорично забороняється та замість зіпсованого бланку заповнюється інший. З посиланням на дані норми законодавства вказує, що із повідомлення про ДТП від 19.12.2024 (Європротоколу) таке заповнене обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди у відповідних частинах, що стосується інформації про транспортний засіб «А» та транспортний засіб «Б», зазначено у відповідних пунктах дату, час та місце ДТП, наявна схема ДТП, визначені обставини ДТП, зафіксовано місце зіткнення у схемі ДТП. Водієм відповідача ОСОБА_3 вину визнано із зазначенням, що не побачив відкритих дверей, про що вказано в Європротоколі та засвідчено особистим підписом. Дане повідомлення про ДТП (Європротокол) від 19.12.2024 є належним доказом вини особи, що скоїла ДТП у зв`язку з чим шкода підлягає відшкодуванню, а обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Щодо висновку експерта за результатами інженерно-транспортного дослідження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, як доказу, на який посилається відповідач, то вважає, що даний висновок є неналежним та недопустимим доказом, оскільки дана експертиза проведена експертом лише на підставі додаткових пояснень водія відповідача ОСОБА_3 від 03.02.2025, яких не було надано водієм ОСОБА_3 разом із повідомленням про ДТП та які істотно відрізняються від первинних пояснень водія ОСОБА_3 без урахування пояснень про обставини ДТП, які надавались страховику позивачем від 21.12.2024. Наведене свідчить про однобічність та неповноту даного експертного дослідження, а викладені у ньому дані та висновки не відповідають фактичним обставинам справи. Відтак, позивач стверджує, що водієм транспортного засобу «MAN» д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_3 порушено п.10.1. Правил дорожнього руху України, що підтверджується протоколом від 19.12.2024 та первинними поясненнями ОСОБА_3 , які надавались страховику, і саме протиправні дії водія ОСОБА_3 знаходяться у прямому причинному зв`язку із настанням ДТП. Зазначенням водієм відповідача ОСОБА_3 у додаткових поясненнях про свою необізнаність у складенні Європротоколу не звільняє його від відповідальності за наслідки своїх протиправних дій. Щодо твердження про виплату/не виплату 80 000, 00 грн страхового відшкодування, про що, як вказує скаржник 2, позивач не стверджував, то зазначає, що у 2024 році максимальна сума виплат страховика за Європротоколом в Україні становила 80 000,00 грн, яка діяла з 01.07.2022 відповідно до постанови правління НБ України від 30.05.2022 №109, саме тому у змісті позовної заяви наведено розрахунок шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, виходячи з ліміту відповідальності страховика за складеним Європротоколом, що відповідно не впливає на розмір відповідальності відповідача, як роботодавця винуватця ДТП. 
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 01 вересня 2025 року (головуючий суддя Малех І.Б., судді – Бойко С.М., Орищин Г.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Свитязь-Транс» від 29.08.2025 на рішення Господарського суду Львівської області від 12.08.2025 у справі №914/1692/25 та постановлено здійснювати розгляд справи №914/1692/25 в порядку письмового провадження без виклику сторін. Витребувано матеріали справи №914/1692/25 в Господарського суду Львівської області. 
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 08.09.2025 (головуючий суддя Малех І.Б., судді – Бойко С.М., Орищин Г.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «ІС Траес ЮЕЙ» від 05.09.2025 на рішення Господарського суду Львівської області від 12.08.2025 у справі №914/1692/25 та постановлено здійснювати розгляд даної справи в порядку письмового провадження без виклику сторін. 
У зв`язку із відстороненням від здійснення правосуддя судді Малех І.Б. на підставі розпорядження керівника апарату суду №379 від 21.10.2025 проведено автоматизовану заміну складу суду для розгляду апеляційних скарг (вх. №01-05/2649/25, №01-05/2700/25) у справі №914/1692/25. 
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2025 апеляційні скарги у справі №914/1692/25 розподілено до розгляду судді-доповідачу Кравчук Н.М., склад колегії сформовано: Кравчук Н.М., Бойко С.М., Орищин Г.В.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 22.10.2025 справу №914/1692/25 прийнято до провадження колегією суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Кравчук Н.М., суддів – Бойко С.М., Орищин Г.В. Об`єднано апеляційні скарги ТОВ «Свитязь-Транс» та ТОВ «ІС Транс ЮЕЙ» на рішення Господарського суду Львівської області від 12.08.2025 у справі №914/1692/25 в одне апеляційне провадження. Постановлено здійснювати розгляд справи №914/1692/25 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. 
У зв`язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії Бойко С.М., на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду №532 від 17.12.2025 проведено автоматизовану заміну складу суду для розгляду апеляційних скарги (вх. №01-05/2649/25, 01-05/2700/25) у справі №914/1692/25.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2025 апеляційні скарги у справі №914/1692/25 розподілено до розгляду судді-доповідачу Кравчук Н.М., склад колегії сформовано: Кравчук Н.М., Скрипчук О.С., Орищин Г.В.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи №914/1692/25 в порядку письмового провадження без виклику сторін в судове засідання ухвалою суду від 22.10.2025 шляхом надсилання ухвали до електронних кабінетів, докази чого наявні в матеріалах справи. 
Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Вивчивши апеляційні скарги в сукупності з відзивом, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, Західний апеляційний господарський встановив таке.
19.12.2024 о 10.20 год на кордоні Краківець відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки “MAN” д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та автомобіля марки “DAF XF 105.410” д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків.
ТОВ “Свитязь-Транс” відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 є власником пошкодженого транспортного засобу марки “DAF XF 105.410” д.н.з. НОМЕР_2 .
Цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу марки “MAN” д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в ПАТ “СК “УСГ” за полісом ОСЦПВВНТЗ ЕР-223344749. В момент вчинення ДТП автомобіль марки “MAN” д.н.з. НОМЕР_1 перебував під керуванням ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
19.12.2024 між учасниками ДТП було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду у формі Європротоколу (а.с.18-19) відповідно до порядку регламентованого Законом України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” № 1961-IV та “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування” № 3045-VI від 17.02.2011.
Європротокол – спеціальний бланк повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди, який заповнюється водіями-учасниками дорожньо-транспортної пригоди (ЖТП) на місці аварії, потім надається страховику як документальне підтвердження факту настання такої пригоди. 
Відповідно до п.14 Європротокролу водій транспортного засобу «MAN» д.н.з. НОМЕР_1 визнав себе винним. 
Позивач в позовній заяві зазначив, що звернувся до ПАТ СК «УСГ» з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування. 
Згідно з висновком судового експерта №22700 від 03.03.2025 за результатами проведеного експертного автотоварознавчого дослідження (Т-1, а.с.26-44), визначено:
1. Ринкова вартість автомобіля DAF XF 105.410 реєстраційний номер НОМЕР_5 до настання ДТП становила 517 176, 74 грн. 
2. Вартість відновлювального ремонту автомобіля DAF XF 105.410 реєстраційний номер НОМЕР_5 , пошкодженого внаслідок ДТП, в цінах на дату ДТП, становила 211 125, 62 грн. без ПДВ.
3. Вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля DAF XF 105.410 реєстраційний номер НОМЕР_5 , пошкодженого внаслідок ДТП, в цінах на дату ДТП, без врахування податку на додану вартість (без ПДВ), становила 83 207, 06 грн. 
За проведення автотоварознавчого дослідження ТОВ “Свитязь-Транс” сплатило судові витрати за послуги судового експерта в розмірі 5500,00 грн, в підтвердження чого посилається на акт наданих послуг №22700 від 03.03.2025 (Т-1, а.с.45, 46).
Отже, позивач вказує, що різниця між вартістю відновлювального ремонту автомобіля DAF XF 105.410 реєстраційний номер НОМЕР_5 та страховим відшкодуванням становить: 211 125, 62 грн. (відновлювальний ремонт) – 80 000 грн. (ліміт страхового відшкодування за Європротоколом) = 131 125, 62 грн. 62 коп. (без ПДВ), яку просить стягнути в примусовому порядку. 
Наведені обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду. 
При винесенні постанови колегія суддів керувалася таким.
Відповідно до частин першої і другої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.
Згідно з частинами першою та другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до статті 6 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого.
З набранням чинності Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування” від 17.02.2011, яким внесено зміни та доповнення до Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”, що дозволило учасникам дорожнього руху при скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за наявності встановлених пунктом 33.2 статті 33 наведеного Закону обставин спільно складати повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (“Європротокол”) без інформування відповідного підрозділу МВС України про її настання.
З 19 вересня 2011 в Україні в силу Закон України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування” від 17.02.2011 № 3045-VI запроваджено механізм спрощеного оформлення ДТП.
Відповідно до вимог абзацу 3 пункту 2.11 Правил дорожнього руху України, що кореспондуються з пунктом 33.2 статті 33 зазначеного вище Закону України, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів, зазначених у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови експлуатації таких транспортних засобів особами, відповідальність яких застрахована, відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за умови досягнення згоди водіїв таких транспортних засобів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та у разі складення такими водіями спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро зразка. У такому випадку водії згаданих транспортних засобів після складення ними зазначеного в цьому пункті повідомлення звільняються від обов`язків, передбачених підпунктами “д” - “є” пункту 2.10 цих Правил.
На виконання Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування”, Моторним (транспортним) страховим бюро України встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено протоколом Президії МТСБУ від 11.08.2011 № 274/2011 “Інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду” (надалі - Інструкція).
Відповідно до зазначеної Інструкції у Європротоколі зазначаються фактична дата, час та місце настання дорожньо-транспортної пригоди, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше. Виправлення у повідомленні категорично забороняються та замість зіпсованого бланку заповнюється інший.
Європротокол - це спеціальний бланк повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди, який заповнюється водіями-учасниками ДТП на місці аварії, потім надається страховику та стає підставою для виплати страхового відшкодування потерпілим. Європротокол може заповнюватися як в паперовому вигляді на спеціальному бланку, так і в електронній формі з використанням системи “Електронний Європротокол”.
Отже, сам факт складання обома учасниками ДТП повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколу) вказує на наявність у водіїв транспортних засобів згоди щодо обставин її скоєння.
Обставинами справи встановлено, що в результаті ДТП, яке відбулось 19.12.2024 за взаємним погодженням водіїв було оформлено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколом). При цьому, обидва водії підписали Європротокол, а водій ОСОБА_3 зазначив у графі “мої зауваження” примітку: не побачив відкритої дверки. 
Взявши до уваги схему та обставини дорожньо-транспортної пригоди, які вказані водіями у Європротоколі, суд першої інстанції дійшов висновку про порушення Правил дорожнього руху водієм транспортного засобу “MAN” д.н.з.  НОМЕР_1  під керуванням ОСОБА_7 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. 
З висновку №36 від 10.06.2025 (Т-1, а.с.73-82), поданому відповідачем за результатами інженерно-транспортного дослідження, вбачається, що бралися до уваги лише пояснення водія ОСОБА_8 від 19.12.2024 та від 03.02.2025, а пояснення водія пошкодженого авто не відсутні з невідомих причин.
У поясненнях від 19.12.2024 до страхової компанії водій ОСОБА_3 зазначив, що ДТП сталося з його ( ОСОБА_4 ) вини (Т-1, а.с.84), однак, вже у поясненнях від 03.02.2025 вже змінив свою позицію і зазначив, що не вважає себе винним.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 на час вчинення ДТП був водієм відповідача ТОВ “ІС Транс ЮЕЙ”, а тому ТОВ “ІС Транс ЮЕЙ” є особою, відповідальною за відшкодування шкоди, заподіяної її працівником.
Згідно з висновком за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження від 03.03.2025 №22700 (Т-1, а.с.26-44), на який покликається позивач, останній розраховує шкоду, як різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою за пошкоджений автомобіль на суму 131 125,62 грн.
У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV).
У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно з поважних причин помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону №1961-IV).
Відповідно до пункту 7.38 Методики значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює 0 для нових складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує, зокрема, 5 років-для легкових КТЗ виробництва країн СНД, та 7 років-для інших легкових КТЗ.
У пункті 7.39 Методики визначено, що винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.
Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту(пункт 12.1. статті 12 Закону №1961-IV).
Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (пункт 36.6 статті 36 Закону №1961-IV).
Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц, та від 03.10.2018 у справі № 760/15471/15-ц неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Разом з тим, визначаючи розмір майнової шкоди, спричиненої позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пошкодженням його автомобіля, суд першої інстанції правомірно не взяв до розрахунку вартості відновлювального ремонту, оскільки у даному випадку розмір майнової шкоди суд повинен вираховувати із суми, що є вартістю матеріальної шкоди, завданої власнику пошкодженого КТЗ, оскільки відшкодуванню у даному випадку підлягає саме різниця між отриманим позивачем страховим відшкодуванням та завданою матеріальною шкодою, а не відновлювальним ремонтом.
При цьому, суд зазначає, що стягнення з відповідача на користь позивача різниці між отриманим позивачем страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу буде поліпшенням стану пошкодженої речі у порівнянні із тим, що існував до ДТП. Водночас, автомобіль мав певний знос, у тому числі й його пошкоджені деталі, що підлягають заміні, тому заміна їх саме на нові буде поліпшенням стану вказаного автомобіля, тобто, по суті, необґрунтованим збагаченням його власника за рахунок відповідача, що не передбачено законом.
Відповідно до ст.22 ЦК України відшкодуванню підлягають саме збитки, а не вартість ремонту без урахування зносу, що також узгоджєуться із положеннями ст.1192 ЦК України.
Згідно зі статтею 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (тобто реальні збитки).
При цьому приписи статті 1192 ЦК України передбачають, що розмір збитків до відновлення пошкодженої речі, тобто, приведення її у той стан, який існував до пошкодження (у даному випадку до ДТП). Тобто, таке відновлення не є поліпшенням стану пошкодженої речі у порівнянні із тим, який існував до ДТП. Між тим, якщо автомобіль мав певний знос, у тому числі й його пошкоджені деталі, що підлягають заміні, то заміна їх саме на нові буде поліпшенням стану вказаного автомобіля, тобто, по суті, необґрунтованим збагаченням його власника за рахунок відповідача.
Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затв. наказом Мінюсту України та Фонду держмайна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, з подальшими змінами та доповненнями) визначає, що вартість матеріального збитку визначається як суму вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ (п.8.3 Методики, у якому також наводиться відповідна формула).
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 06.07.2018 у справі №924/675/17 розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, але виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу деталей, ПДВ та з вирахуванням франшизи.
Отже, суд першої інстанції правомірно взяв до уваги, що вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля DAF XF 105.410 реєстраційний номер НОМЕР_5 , пошкодженого внаслідок ДТП, в цінах на дату ДТП, без врахування податку на додану вартість (без ПДВ), становила 83 207, 06 грн. 
Відтак, розрахунок проведено шляхом 83 207, 06 – 80000,00 грн (сума відшкодування за Європротоколом) = 3027,06 грн, яка правомірно задоволена до стягнення судом першої інстанції. 
З врахуванням наведеного, необґрунтованими визнаються доводи апеляційної скарги скаржника 1 (позивача), щодо того, що розрахунок слід було проводити, саме з суми 211 125,62 грн – вартості відновлювального ремонту автомобіля DAF XF 105.410 реєстраційний номер НОМЕР_5 , пошкодженого внаслідок ДТП, в цінах на дату ДТП. Слід відмітити, що ринкова вартість автомобіля DAF XF 105.410 реєстраційний номер НОМЕР_5 до настання ДТП становила 517 176,74 грн. 
Відповідно до частини 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи запере5чення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 
Частиною 1 ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Наявність обставин, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростовування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України). 
Скаржник 2 (відповідач) в апеляційній скарзі стверджує про те, що висновки суду першої інстанції про порушення Правил дорожнього руху водієм транспортного засобу “MAN” д.н.з. НОМЕР_1  під керуванням водія ОСОБА_1 є поверхневими та суперечать наявним у справі доказам, зокрема, покликається на додаткове пояснення ОСОБА_3 від 06.02.2025 та висновок інженерно-транспортного експерта по справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП №36 від 10.06.2025, згідно з яким з технічної точки зору, причиною настання даної ДТП стали невідповідність вимогам п.1.5, п.2.3(д), п.15.13 ПДР дій водія автопоїзда DAF XF 105.410 реєстраційний номер НОМЕР_5 ОСОБА_5 . 
Однак, дані твердження суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, з огляду на таке. 
Як вбачається із повідомлення про ДТП від 19.12.2024 (Європротоколу) таке заповнене обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди у відповідних частинах, що стосується інформації про транспортний засіб «А» та транспортний засіб «Б», зазначено у відповідних пунктах дату, час та місце ДТП, наявна схема ДТП, визначені обставини ДТП, зафіксовано місце зіткнення у схемі ДТП. Водієм відповідача ОСОБА_3 вину визнано із зазначенням, що не побачив відкритих дверей, про що вказано в Європротоколі та засвідчено особистим підписом. 
Отже, з врахуванням положень ст. 124 КУпАП, повідомлення про ДПТ (Європротокол) від 19.12.2024, яке складене водіями сторін по справі відповідно до норм чинного законодавства і є належним доказом вини особи, що скоїла ДТП у зв`язку з чим завдана шкода підлягає відшкодуванню, а обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню. 
Разом з тим, якщо водій відповідача ОСОБА_3 не визнав своєї вини у ДТП 19.12.2024, тоді він мав право не підписувати повідомлення (Європротокол) про ДТП та відповідно викликати працівників поліції для складення протоколу про адміністративне правопорушення.
Отже, суд вважає позиція відповідача щодо обставин ДТП - суперечливою. 
Відповідно до ч.1 ст. 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Щодо висновку експерта за результатами інженерно-транспортного дослідження по справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП, як доказу, на який посилається відповідач ТОВ «ІС ТРАНСВ ЮЕЙ», то такий висновок є неналежним та недопустимим доказом, оскільки дана експертиза проведена експертом тільки на підставі додаткових пояснень водія відповідача ОСОБА_4 від 03.02.2025, яких не було надано водієм ОСОБА_3 разом з повідомленням про ДПТ, та які істотно відрізняються від первинних пояснень водія ОСОБА_4 , без урахування пояснень про обставини настання ДТП, які надавались страховику позивачем від 21.12.2024, що свідчить про однобічність та неповноту даного експертного дослідження, а викладені у ньому вихідні дані та висновки не відповідають фактичним обставинам справи.
Щодо твердження скаржника-2 про відсутність доказів виплати страхового відшкодування позивачу в розмірі 80 000,00 грн, то суд апеляційної інстанції зазначає. 
Як вбачається зі змісту позовної заяви та заяв по суті спору, позивач не стверджував про виплату страховиком страхового відшкодування в розмірі 80000грн., як про це безпідставно зазначено відповідачем в апеляційній скарзі.
Зокрема у позовній заяві позивачем зазначено, що ним подано повідомлення у страхову компанію ПАТ «СК «УСГ» про ДТП та заяву на виплату страхового відшкодування, а також пояснення про обставини настання ДТП.
У відповіді на відзив на позов, позивачем зазначено, що у 2024 році максимальна сума виплат страховика за Європротоколом в Україні становила 80 000 грн., яка діяла з 01 липня 2022 року відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 30.05.2022 №109, саме тому позивачем у тексті позовної заяви наведено розрахунок завданої майнової шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, виходячи з ліміту відповідальності Страховика за складеним Європротоколом, що аж ніяк не впливає на розмір відповідальності відповідача, як роботодавця винуватця ДТП.
Отже, за наслідками апеляційного перегляду оскаржуваного рішення судова колегія констатує, що доводи скаржників не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги, ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення Господарського суду Львівської області від 12 серпня 2025 року у справі №914/1692/25, а зводяться до переоцінки доказів у даній справі та різного трактування норм права. 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ч.ч.1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.
З огляду на те, що суд залишає апеляційні скарги без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржників відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд 
ухвалив:
1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Свитязь-Транс” від 29.08.2025 та Товариства з обмеженою відповідальністю “ІС Транс ЮЕЙ” від 05.09.2025 - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Львівської області від 12.08.2025 у справі №914/1692/25 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржниками.
4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. ст. 287-288 ГПК України. 
5. Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук 

Судді Г.В. Орищин

О.С. Скрипчук